Tollboden ligger i Skiens gamle havn dit elven var seilbar fra Skagerak. I 1861 åpnet første del av Telemarkskanalen til Norsjø, og tollstedet ligger midt i mot kanalens nederste sluser, på en knekk i kaifronten med meget god oversikt over hele det nedre havneområdet. Omgivelsene består av gamle pakkhus og næringsbygg og nyere bygninger av oppsluttende karakter mens det innerst i bukten mot nord ligger rådhus oppført etter bybrannen i 1886 og Høiers hotell oppført få år senere. På øyer på den andre siden av elven er rester av gammel industribebyggelse.
Tollboden fra 1861 er et forholdsvis sjeldent eksempel på den tidlige historismens arkitektur generelt og bruksbygg spesielt. Den fremstår som en representativ bygning og et vesentlig innslag i Skiens bybilde.
Bygningsbeskrivelse:
Særpreget bygning preget av den tidlige tyske historismen med et borglignende utseende skapt av de to hjørnekarnappene mot elven. Oppført i 2 etasjer med høy loftsetasje. Upusset rød tegl og trebjelkelag. Vertikaldelt av en innvendig brannmur i en opprinnelig kontordel mot syd og en tidligere pakkhusdel mot nord. Hele bygningen har siden midten av 1990-årene vært innredet til kontorer, kantine på loftet.
Materialer:
Vinduer: Delvis utskiftet. Vinduer av tre skiftet ut med tilnærmete kopier ca 1995.
Dører: Delvis utskiftet. En gammel pakkhusdør bevart i nordfasaden.
Eiendomshistorikk:
I Skien, som i så mange andre østlandsbyer var det byfogden som sto for tolloppkrevingen på 1500-tallet. I 1570 ble det ansatt en toller i byen. I 1650 ble tollstedet flyttet til Porsgrunn. Det tok hele 200 år før Skien fikk tollsted igjen ved oppførelsen av den nåværende bygningen.
Anlegget hadde fra begynnelsen av den nåværende murbygningen og et lite uthus av bindingsverk med priveter, plassert på en kai med svingkran. Det ble tatt i bruk 1. mars 1861. (Fortegnelse over Statens Eiendomme, 1862.) Planene var utført av arkitekt Hother Bøttger som døde samme år som byggingen startet, og de ble angivelig bearbeidet av ingeniørmajor Paul Thrane som ledet byggingen. (Høiden: Norske Tollboder, 2000.)
I 1869 ble det oppført et uthus i bindingsverk for vedskjul og båtskur som sammen med privetbygningen ble revet i 1914-1928 delvis i forbindelse med avståelse av et mindre tomtestykke til havnevesenet i 1914. (Storthings Prp. No. 20 1884, St. med. nr. 10 1932).
Kaien ble fra 1880 beskrevet som gråsteinsmur på pillotage og fra 1896 dessuten med granittdekkheller. Den ble underkastet en større reparasjon i 1896-97. (Sth. Med. No. 10 1898). Kaien ble i 1917 revet i 55 m lengde og ny oppført i 5 m bredde, mens gjenstående del ble forsterket (St. med. nr. 10 1919).
Entra overtok eiendommen ved opprettelsen av selskapet fra 1. juli 2000. Den brukes i 2008 som distriktstollsted.
Historikk:
Da dagens tollbod skulle reises lagde stadskonduktør Hother Bøttger et forslag til ny tollbod. Denne måtte imidlertid reduseres i størrelse ? fra 5 til 3 etasjer. Bøttger beskrev bygget slik: ?I henseende til bygningens Ydre da har jeg søgt at legge Fasthed og Styrke i dens Udtryk. De fremspringende Hiørner ere ligesaameget Betingede af Hensynet til et bekvæmt Opsynsrum som til en arkitektonisk Conseqvents?. Forslaget om to tårn ble forklart med at det som vendte nedover mot elva ville lette tollerne i oppsynet av elveløpet og tollpakkhusets inngang, mens det andre tårnet ga symmetri.
Tidslinje:
1857 -1861 Planene forelå angivelig i endelig form i 1857 (Høiden 2000), og bygningen ble tatt i bruk 1861. Oppført i spekket tegl på sokkel av huggen granitt, taket opprinnelig tekket med zink. Inneholdt opprinnelig pakkhusrom og ni værelser til bruk som kontor og vaktlokale. (Fortegnelse over Statens Eiendomme, 1862.)
1880 -1882 I 1880 var et av de ni kontorene leid ut til det offentlige vekt og målutsalg (Storthings Prp. No. 20 1884). Vann ble innlagt i 1882 (Sth. Prp. Nr. 39 1886).
1891 - Tak og gavltekking omlagt. Den såkalt bedærvede del av murverket utbedret. (Sth. Prp. No. 53 1895.)
1896 - To kontorværelser var nå bortleid (Sth. Med. No. 10 1896).
1900 - Elektrisk heis installert i pakkhuset (St. medd. nr. 10 1903-1904).
1927 -1930 Ominnredet 1927-28 ved at tidligere pakkepostavd. i 1. et. ble omgjort til vaktstue for tolloppsynet og at ny pakkepostavd. ble innredet i pakkhusrom i 2. et. Bygningen beskrevet i 1930 som oppdelt i to deler av en brannmur med to pakkhusrom og to varebehandlingsrom og vaktværelse i den ene delen, og med fem kontorer og vaktværelse m.v. i den andre delen. (St. med. nr. 10 1932).
1957 - Innredet i 2. et. ”velferdsrom med tekjøkken og ekspedisjonsrom for inn- og utgående forretninger” (St. meld. nr. 10 1962-63).
1970 - Pakkhusdriften privatisert i 1970-årene og etter hvert helt nedlagt. (Opplyst av tollstedsjefen 2008).
1972 - Spiserom i 2. etasje tatt i bruk som kontor da div. papirbehandling ble overført fra Tollvesenet i Oslo. Nytt spiserom innredet ved dugnadsarbeid på loftet i søndre del. (Opplyst av tollstedsjefen 2008).
1995 - Ved midten av 1990-årene: 1. etasje i det tidligere pakkhuset innredet til kontorer og ny himling innlagt der for bedre lydisolering. Utskifting av de vinduene som var laget av tre med tilnærmete kopier. (Opplyst av tollstedsjefen 2008).
Formål:
Formålet med fredningen er å bevare Skien tollsted som et arkitektonisk, arkitekturhistorisk, kulturhistorisk og tollhistorisk viktig eksempel på et tollsted i norsk historie og i Skiens bybilde. fra 1860-tallet. Fredningen skal sikre bygningens arkitektur.
Formålet med fredningen er videre å sikre hovedstrukturen i det arkitektoniske uttrykket og detaljeringen så som fasadeløsning, opprinnelige og eldre deler som dører og vinduer, samt materialbruk og overflater.
Begrunnelse:
Tollboden fra 1861 er tegnet av byarkitekt Hother Bøttger. Den er et forholdsvis sjeldent eksempel på den tidlige historismens arkitektur i Norge, med en utforming som illuderer en borg fra middelalderen. Den formålsbygde tollboden fremstår som en markant bygning i Skiens bybilde.
Anlegget representerer en viktig statlig funksjon som har vært med på å prege byen. Utformingen og plasseringen gjenspeiler denne funksjonen. Tollboden er spesiell ved at den er oppført med både pakkhusdel og kontorlokaler i en bygning.
Opprinnelig byggherre:
Tollvesenet.
Opprinnelig arkitekt:
Hother Bøttger.
Kommentar fra SKE:
Gruppe 1: Bygninger/anlegg med svært høy kulturhistorisk verdi
VERNEVURDERING
Tollboden framstår som et markant og godt bevart anlegg. Anlegget representerer en viktig statlig funksjon som har vært med på å prege byen. Utformingen og plasseringen gjenspeiler denne stillingen. Bygningen er særmerket, men den er samtidig en representant for historismen - tidens formspråk. Anlegget har stor grad av autenisitet i eksteriøret og i forhold til miljøet. Interiørene er bygget om til moderne lokaler, men deler av det opprinnelige interøret kan være bevart bak plater/belegg. Bygningen kan være aktuell for vurdering av vern gjennom fredning etter lov om kulturminner. En mulig fredning vil kunne omfatte eksteriør og de opprinnelige delene av interiøret.
Ingen egen regulering. I kommunedelplan avsatt til offentlig bygning.
Kilde:
Fortegn. over Statens Eiendomme, 1862.
22a (Fredning av byggverk og anlegg i statens eie)

Forretningsgården har kulturhistoriske verdier som et tidlig eksempel på samlokalisering av flere statlige etater fra 1904, med blant annet tollbod, post, telegraf og sorenskriverkontor.
Forretnings- og leiegården fra 1891 er tegnet av arkitekt Halldor Børve. Den har kulturhistorisk og arkitekturhistorisk verdi og fremstår som en tidstypisk og representativ bygning for sin tid. Forretningsgården har kulturhistoriske verdier som et tidlig eksempel på samlokalisering av flere statlige etater fra 1904, med blant annet tollbod, post, telegraf og sorenskriverkontor.
Bygningen er et fremtredende element i Porsgrunns sentrumsmiljø, der den danner torv sammen med byens rådhus og en fredet bygning fra ca 1750, Michel Seylmagers hus på sydsiden av torvet, Storgata 156. Torvets orientering mot elven gjør anlegget synlig i meget vid omkrets.
Bygningen ligger i skrånende terreng fra Storgata ned mot elva slik at underetasjen har full etasjehøyde ut mot Strandpromenaden. Har derover to fulle etasjer og loft. I loftet innredet en leilighet som er ute av bruk etter at bitrappen ble revet i 1977-79. Oppført i upusset teglmur. Bjelkelag murt i segmentbuehvelv mellom jernbjelker over underetasjen, for øvrig trebjelkelag, slik det var vanlig rundt 1891.
Markant historistisk bygård preget av Hannover-skolens nygotikk med utstrakt bruk av gavler i fasadeuttrykket. Typiske Hannover-former er spesielt den diagonalt stilte gavlen ved det ene hjørnet mot Rådhusplassen i sør, og fasadenes artikulering med risalitter, bruken av resesser i veggflatene og bruken av upusset og formstøpt rød tegl i varierte former som danner profiler og fasadeelementer, gjerne med kontrasterende glasserte tegloverlater slik som her. Typisk for tiden er dessuten bruk av jernsøyler som her også er synlige i fasadens store vinduer i 1. etasje og kan tolkes som uttrykk for datidens modernitet.
Tilbygget fra 1950 mot elven viser noen grad av tilpasning og underordning til den opprinnelige bygningen ved bruk av rød tegl, vertikale fasadeelementer og lave tak.
I 1. etasje bærer gatefasadene nå preg av endringer i vinduenes glassformater og gjenmurte døråpninger.
Materialbruk:
Dører: Helt utskiftet. Hoveddør til gate kopi etter oppr. dør.
Kommentar:
Noe tegl i øvre partier.
Eiendomshistorikk:
Porsgrunn hadde hovedtollsted for Langesundsfjorden fra 1650 da tollstedet ble flyttet fra Skien. Tollstedet lå imidlertid langt syd i byen, fra 1776 på Frednes der det fremdeles står en tidligere tollbodbygning, nå bymuseum. Dette var så tungvint for de mange kjøpmenn som holdt til lengre oppe ved elven at det til slutt ble vedtatt å besørge en mer sentral plassering.
En tomt ved Dampskipsbryggen ble innkjøpt for oppføring av ny tollbod 1899. Kort tid senere fikk man tilbud fra Porsgrunds Brændevinssamlag om å kjøpe den såkalte Reformgården på nabotomten. Bygningen ble ansett som godt skikket og dessuten var plasseringen av betydning med fri adgang til dampskipsbryggen. Reformgården ble innkjøpt og innredet på selgerens bekostning til lokaler for tollbod, post, telegraf og Gjerpen sorenskriverkontor. (St. med. nr. 10 1900-1901 og 1906/1907). Dette var et tidlig eksempel på samling av mange statlige etater i et statens hus.
Denne tollboden hadde en tid også en liten båthavn overdekket med bølgeblikk (1930, 1958, )
Tollstedet ble nedlagt i 1997 og i 1999 flyttet Statsbygg Sør inn.
Entra Eiendom overtok eiendommen ved opprettelsen av selskapet fra 1. juli 2000.
Historikk:
Oppført som forretnings- og leiegård i 1891. Innkjøpt av Tollvesenet i 1904 og ominnredet til kontorer og ekspedisjonslokaler for både tollbod, post, telegraf og Gjerpen sorenskriverkontor. Utvidet med tilbygg mot elven 1949-50. I 1952-53 overtok Tollvesenet Telegrafvesenets lokaler. Etter at tollstedet var nedlagt i 1997, ble bygningen nyinnredet, pusset opp og delvis restaurert av Statsbygg Sør som flyttet inn med egen virksomhet i 1999.
Tidslinje:
1891 - Oppført som forretningsgård av Porsgrunds Brændevinssamlag og ble kalt Reformgården. Arkitekt Halldor Børve.
1904 - Innkjøpt av staten til tollbod med mer. Etter ominnredningsarbeider bekostet av selgeren, inneholdt gården følgende lokaler til bruk for Tollvesenet: I kjelleren: 3 tollpakkhus- og ekspedisjonsrom, 1 ildfast rom og 3 lagerrom, til sammen 176 kvm samt to boder til koks med mer. I 1. et.: 2 kontorer for tollkontrollør og tollassistent, 1 tollbetjentværelse og 1 vaktværelse, til sammen 81 kvm. I loftetasjen: Leilighet på 3 værelser og kjøkken som ble leid ut til en tolloppsynsmann. Posten disponerte 4 lokaler i 1. et., til sammen 118 kvm. Telegrafvesenet disponerte 5 lokaler i 2. et., til sammen ca 96 kvm samt forhall med mer og sorenskriveren i Gjerpen tre rom og et lite ildfast rom, til sammen 87 kvm. (St. med. nr. 10 1906/1907).
1917 -1918 Div. reparasjons- og forandringsarbeider i Tollvesenets og Telegrafvesenets lokaler. (St. med. nr. 10 1922).
1949 -1953 Tilbygg i en etasje på høy kjeller oppført langs fasaden mot elven 1949-50. Telegrafvesenets tidligere lokaler innredet til bruk for Tollvesenet 1952-53. (St. meld. nr. 10 1958).
1994 -1997 Tollstedet nedlagt 1. jan. 1994 og fortsatt som en filial av Skien tollsted med tre ansatte til 1997. (Statsbygg ferdigmelding nr. 570/1999).
1997 -1999 Bygningen ble rehabilitert, ombygget og delvis restaurert av Statsbygg Sør til kontorer for eget bruk. Arkitekt: Amlies arkitektkontor. Vinduer og utvendige dører var nyere og ble erstattet med kopier av de opprinnelige. Innvendige dører pusset opp og komplettert med nye kopier. Lettvegger, himlinger, gulvbelegg, bitrapp med mer revet. Mye av dette var fra 1950-1980årene. Opprinnelige rominndelinger og detaljer i stor grad beholdt. Opprinnelige farger og dekor registrert som utgangspunkt for ny og delvis justert fargesetting. Brystpaneler reparert. Enkelte utsmykkete tak restaurert, et rekonstruert. Nye VVS- og tekniske anlegg, ny heis, fullsprinkling. (Statsbygg ferdigmelding nr. 570/1999).
Formål:
Formålet med fredningen er å bevare bygningen som eksempel på en forretningsgård fra 1890-tallet, senere brukt som tollsted og som er en kulturhistorisk og arkitekturhistorisk viktig bygning i norsk historie og Porsgrunns bybilde. Fredningen skal sikre bygningens arkitektur.
Formålet med fredningen er å bevare Porsgrunn tidligere tollsted som en kulturhistorisk og arkitekturhistorisk viktig bygning i norsk historie og i Porsgrunns bybilde.
Formålet med fredningen er videre å sikre hovedstrukturen i det arkitektoniske uttrykket og detaljeringen så som fasadeløsning, opprinnelige og eldre deler som dører og vinduer, samt materialbruk og overflater. Formål med fredning av interiør er å opprettholde opprinnelig rominndeling med opprinnelige og eldre bygningsdeler, overflater og materialbruk, belysning, armaturer og detaljer, samt opprinnelig fast inventar.
Begrunnelse:
Bygningen ble opprinnelig oppført som forretnings- og leiegården i 1891, og tatt i bruk som tollbod fra 1904. Bygningen har kulturhistorisk og arkitekturhistorisk verdi som eksempel på en påkostet bygning for sin tid. Den fremstår som en tidstypisk og representativ bygning og har en betydningsfull plassering ved torget vis a vis rådhuset i Porsgrunn. Bygningen er oppført i en historiserende, nygotisk stil, representativ for perioden, og er samtidig et spesielt og påkostet bygg som utmerker seg i forhold til detaljering, bruk av tegl og med høy håndverksmessig kvalitet. Bygningen er godt bevart og det er også bevart viktige elementer innvendig, der flere av rommene blant annet har rikt utformet brystpanel og himling. Arkitekt er Halldor Børve.
Kommentar fra SKE:
Gruppe 1: Bygninger/anlegg med svært høy kulturhistorisk verdi
VERNEVURDERING
Bygningen er av høy kulturhistorisk og arkitekturhistorisk verdi. Den ble ikke oppført som tollbod, men knyttes til tollvesenets virke i byen. Bygningen er representativ for perioden, og samtidig et spesielt og påkostet bygg som utmerker seg i forhold til detaljering, bruk av tegl og med høy håndverksmessig kvalitet. Det er godt bevart og det er også bevart viktige elementer innvendig.
Som følge av en kulturminnevurdering er det sannsynlig at anlegget blir fredet etter lov om kulturminner. Ved en slik fredning vil sansynligvis også de opprinnelige delene av interiørene inngå.
Opprinnelig byggherre:
Porsgrunds Brændevinssamlag
Opprinnelig arkitekt:
Haldor Børve
Kilde:
Entra verneplan
22a (Fredning av byggverk og anlegg i statens eie)

Anlegget har kulturhistoriske og arkitekturhistoriske verdier som eksempel på en tollbod fra 1827 med et tilbygget pakkhus fra 1895.
Eiendommen inngår i bymiljø med blandet bebyggelse fra forskjellige perioder for sentrums- og havnefunksjoner, det meste fra nyere tid.
Det er tegnet av arkitekt Chr. H. Grosch, og det framstår som et meget markant og representativ anlegg og et vesentlig innslag i Kristiansands bybilde.
Bygningsbeskrivelse:
Bygningen består av to deler: Tollboden nærmest havna fra 1827 og pakkhuset på landsiden fra 1896.
Tollboden er oppført i empire-stil ? en streng og enkel form for klassisisme. Fra 1820-årene var empiren den alminnelige byggestilen. Et typisk stiltrekk var bl.a. framskutt midtparti kronet med tempelgavl etter antikke forbilder. Bygningen er oppført i to etasjer med fasader i pusset tegl, valmtak, krysspostvinduer med småruter. Den har bred midtrisalitt med en dominerende gavl midt på fasaden mot havna der de opprinnelige inngangene til kontorer og pakkhus var.
Tollpakkhuset er oppført i en etasje. Fasadene er preget av symmetri og historiserende stilelementer bl.a. ved gesims- og gavlmarkering. Vinduene og dørene/portene er buet i overkant. Dørene har medaljonger med riksvåpen ved sluttsteinen, og fasadene er pusset.
Materialbruk:
Vinduer: Helt utskiftet. Tidspunkt for utskifting varierende og ikke avklart. Vinduer rehabilitert 2006.
Dører: Helt utskiftet. En port i tollpakkhuset mot gårdsrommet i sør er kanskje opprinnelig.
Eiendomshistorikk:
Tollopkreving har tradisjoner i distriktet tilbake til 1500-tallet. Var lokalisert på Flekkerøya, men flyttet til Kristiansand etter byens grunnleggelse i 1641.
Virksomheten ble flyttet til nåværende tomt i Vesterhavnen i 1796, til allerede den gang gamle hus på den tomten som danner kjernen i den nåværende eiendommen. Den eldste delen av nåværende bygning ble oppført her i 1825-27, mens pakkhusdelen fra 1895 ble oppført på en senere innkjøpt tomt der det lenge sto et bolighus som ble leid ut (matr. nr. 465 a, trolig innkjøpt etter 1853, men før 1862). En tid brukte man også et eldre treetasjes tømret pakkhus (matr.nr. 484 c) som trolig var innkjøpt samtidig som 465 a og lå ut mot kaien, sørvest for tollboden. Deler av eiendommene med bl.a. kaier og eldre, separate pakkhus ble solgt og makeskiftet med Kristiansand kommune i 1896. (Høiden: Norske tollboder, 2000; "St.meld. nr. 10, 1826, 1845, 1862, 1898.)
Alle de frittliggende eldre pakkhusene er senere revet.
Historikk:
Bygningen er bygget sammen av to hoveddeler: Tollboden nærmest havna fra 1827 og pakkhuset på landsiden fra 1896.
Det ble planlagt ny bygning i 1825 fordi den gamle på samme tomt var både ramponert og uegnet for formålet. Tegninger ble levert av ingeniørløytnant Georg Daniel B. Johnson i Kristiansand. Etter gransking av disse for Finansdepartementet leverte Chr. H. Grosch, stadskonduktøren i Christiania som også var bygningskyndig for departementene, nye tegninger som ble godkjent i 1825. Det ble den første bygningen denne meget fremtredende arkitekten fikk oppført. Bygningen ble tatt i bruk 3.7.1827.
Nybygget hadde pakkhus og veierbod i 1. etg. og kontorer og vaktrom i 2. etg. Det har siden vært en jevnlig forflytting av funksjoner ved at kontordelen har økt og forskjøvet vaktrom ned i 1.etg., mens pakkrom er forskjøvet ut, først til et annet pakkhus på kaien, i 1896 til det nybygde pakkhuset, og etter hvert helt ut også fra pakkhuset som nå er helt kontorisert.
Det første tilbygget var for et veierrom, angivelig oppført 1853 (se eldste foto). Pakkhustilbygget kom til i 1895-1896 med branngavl mot den opprinnelige tollboden. Samtidig ble det oppført et mellombygg mellom tollboden og pakkhuset med ny hovedinngang fra Tollbodgt. og trapper til kontorene i 2. etg. i den opprinnelige tollboden. Dette mellombygget ble integrert i tollbodbygningen med dennes fasadedetaljer og overdekket av tollbodens ombygde valmtak som ble utformet som saltak ut til møtet med pakkhusets branngavl. Takløsningen ble fullført og et kontor innredet over trappen i 1900.
Ved rehabilitering av tollbod-delen i 1998-1999 ble opprinnelige detaljer i stor grad beholdt, mens nyere endringer i stor grad ble fjernet. Ved rehabilitering av pakkhusdelen til kontorer i 2006 er det lagt inn messanin med trapp og heis midt i bygningen, mens det som kan ha eksistert av eldre innredning er fjernet.
Vinduer og utvendige dører er tidligere fornyet i former som i stor grad er lik de opprinnelige.
Tidslinje:
1825 -1827 Ny tollbygning som erstattet en gammel på samme tomt, fordi den gamle var ramponert og uegnet (Beskr. over Statens Eiendomme, 1827). Bygningen tegnet 1825 og approbert ved kgl. res. 27.8.1825, ferdig 1827 (Beskr. over Statens Eiendomme 1827; A. Bugge: Grosch, 1928, s. 89). Tidstypisk empirestil. Rektangulær plan med fem dør/vindusakser i hovedfasade mot sjøen i vest, tre vindusakser i hver sidefasade. Midtrisalitt med tre dører kronet av lav tempelgavl i hovedfasaden. Lavt valmtak. Symmetrisk plan med bred midtgang i begge etasjer, trapp til 2. etg. og til loft innerst i midtgangen. Pakkbod i 1. etg. med to rom på hver side av midtgangen, kontorer i tre rom på hver side av midtgangen i 2. etg. Oppr. kubbebrolegning i pakkrom synlig ca 20 cm under glassplate i gulv i nordre del 1. etg. Store bueåpninger mellom pakkrommene, bueanslag og porthengsler fremdeles synlige. Div. oppr. dører, listverk, gesimser og brannmurer bevart i 2. etg., trolig også enkelte oppr. paneler.
1843 - Pakkhusrom og veierbod i 1. etg. I 2. etg. seks værelser som ble benyttet til kontorer for inspektøren, kassereren og overtoldbetjenetene, samt til vaktstuer for undertollbetjentene og rorskarene. Loftet benyttes til tollbodens og båtenes "Inventarier". (Fortegn. over Statens Eiendomme, 1845.)
1853 -1862 Tilbygg mot øst 1853 (Høiden: Norske tollboder, 2002, beskr. av tilbygget s.st. neppe korrekt). Tilbygg oppført for veierbod før 1862, sannsynligvis i mur og i en etasje til Tollbodgaten, flatt tak (Fortegn. over Statens Eiendomme, 1862; jf. foto før 1895). Funkjsonsfordeling som i 1843, men nå også pakkboder i tre etasjes tømret pakkhus på nabotomten ut mot sjøen.
1895 -1896 Nytt pakkhus i mur og en etasje oppført på tomt etter et tidligere bolighus på tomten øst for tollboden og sammenbygget med denne (veierboden fra 1853-1962 trolig revet eller inkorporert i nybygget som mellombygg med trapperom). Nybygget inneholdt i tillegg til pakkhusrom, varebehandlingsrom, innpakningsrom og kontor for pakkhusforvalteren. I tollbodens 1. etg. var det nå vaktværelser for tollbetjentene og tolloppsynsmennene i tillegg til pakkhusrom, mens det i 2. etg. var "7 kontorværelser m.v." Det tømrete pakkhus revet. (St.meld. nr. 10, 1896). Mellombygget mellom gamle kontorbygning og nye pakkhus er sannsynligvis fra denne tid med ny trapp og lett panelvegg med dører til kontoravd.s korridor i 2. etg.
1899 -1900 Taket over mellombygget mellom gamle kontorbygning og det nye pakkhus fornyet og belagt med jernplater (sannsynligvis en ombygging av tollbodens valmtak så det her nå ble et saltak over det nye mellombygget frem til den nye pakkbodens branngavl). Et kontor med vindfang innredet i 2. etg. (trolig i mellombygget over hoved inngangen til trapperommet, dvs. rommet som lenge hadde balkong). (St.meld. nr. 10, 1903-1904).
1911 - Det var nå tilkommet et pakkepostrom og et eksta varebehandlingsrom i pakkhusdelene (St.meld. nr. 10, 1913).
1939 -1940 Ominnredninger. Bl.a. ble to ekspedisjonsrom i tollkassererkontoret i 2.etg. slått sammen og forlenget i lengderetningen ved overbygging av en tidligere trapp (trolig i kontorbygningens søndre del), mens det i 1. etg. ble dusj og tørkerom (trolig årsak til den gjenmurte porten i sørfasaden). 2 vektrom slått sammen og utbygd oppholdsrom for tolkontrollører og tollassistenter. (St.meld. nr. 10, 1949).
1958 - Pakkhusbygningen modernisert og innredet til pakkhushall og fem små kontorer (St.meld. nr. 10, 1962-63).
1987 - Ny loftstrapp. Tidl. åpent loft over pakkhusdelen innredet på dugnad av tollvesenets idrettslag til treningsrom, fra ca 1996 mest brukt som møterom.
1997 - Utvendig mur malt med silikatmaling i en grågul fargenyanse. Opptil seks eldre fargelag fjernet, og det ble observert bruk av kontrastfarger på enkelte ledd i de gamle fargelagene. (Gjenpart av brev fra Siv.ing. O. Nørve 5.9.1997, Riksantikvarens arkiv.)
1998 -1999 Den eldste tollboddelen rehabilitert til kontorformål i begge etasjer. Oppr. detaljer i stor grad bevart, mens nyere tilføyelser i stor grad ble fjernet. Enkelte kontorer ble tilbakeført med opprinnelig overflatebehandling og farvesetting.
2006 - Fullstendig rehabilitering av pakkhusdelen for kontorer i åpne landskap. Det meste av innredningen fjernet. Nye trapper, heis og messanin innlagt midt i bygningen. Loftet ominnredet til kantine. Arkitekt: SMS arkitekter, Kr.sand.
Formål:
Formålet med fredningen er å bevare Kristiansand tollsted som et kulturhistorisk, arkitekturhistorisk og tollhistorisk viktig bygningskompleks fra 1800-tallet i norsk historie og i Kristiansands bybilde. Fredningen skal sikre bygningskompleksets arkitektur.
Formålet med fredningen er videre å sikre hovedstrukturen i det arkitektoniske uttrykket og detaljeringen så som fasadeløsning, opprinnelige og eldre deler som dører og vinduer, samt materialbruk og overflater. Formål med fredning av interiør er å opprettholde opprinnelig rominndeling med opprinnelige og eldre bygningsdeler, overflater og materialbruk, belysning, armaturer og detaljer, samt opprinnelig fast inventar.
Begrunnelse:
Anlegget har kulturhistoriske og arkitekturhistoriske verdier som en formålsbygget tollbod fra 1827 tegnet av arkitekt Chr. H. Grosch, og med et tilbygget pakkhus fra 1895. Dette var forøvrig det første verket han tegnet som ble oppført.
Tollboden er oppført i empire-stil og det senere tilbygde pakkhuset er preget av et historiserende uttrykk. Anlegget er godt bevart i eksteriør og hovedkonstruksjoner. I tollboden er mange av de opprinnelige interiørelementene bevart. Bygningen har videre stor kulturhistorisk og tollhistorisk verdi da den symboliserer tollvesenets betydning i utviklingen av Norge fra 1800-tallet og fremover. Tollbygningene er påkostede bygninger som skal synliggjøre soliditet og trygghet.
Det framstår som et meget markant og representativ anlegg og et vesentlig innslag i Kristiansands bybilde. Tollboden ble administrativt fredet i 1934.
Kommentar fra SKE:
Gruppe 1: Bygninger/anlegg med svært høy kulturhistorisk verdi
Anlegget er en av landets godt bevarte tollboder som det knytter seg store kulturhistoriske og arkitekturhistoriske verdier til. Det framstår som et markant og godt bevart anlegg. Det representerer en viktig statlig funksjon som har vært med på å prege byen gjennom mange år. Utformingen og plasseringen gjenspeiler denne stillingen.
Anlegget er godt bevart i eksteriør og hovedkonstruksjoner. I tollboden er mye av de opprinnelige interiør-elementene bevart. Rommene er imidlertid delt opp. Tollboden utmerker seg som særlig verdifull, men tollpakkhuset fra 1895 har også arkitektoniske kvaliteter i seg selv og er en del av anleggets historie. Det er i større grad endret innvendig enn tollboden. Loftet er innredet til samlingslokaler. Takkontruksjonene er synlige.
Anlegget kan være aktuelt for vern gjennom sansynlig fredning etter lov om kulturminner. I den sammenheng vil elementer som eksteriør og de deler av interiørene som er opprinnelige i begge bygningene være sentrale. Muligens vil man finne bevarte bygningsdeler som i dag er skjult bak nyere kledning.
KDP Kr. sand Havn av 10.10.95: Byggeomr. Antikvarisk, arkitektonisk verneverdig.
Merknader fra SKE:
Byggeår:
Anlegget består av:
2 bygg ? tollbod i 2 et. samt loft og tollpakkhus i 1et. samt loft.
Arkitekt:
Tollbod 1827:
ark. Christian Heinrich Grosch
Tollpakkhus 1895:
Rehabilitering 1998-99:Siv.ing Harald Hertzberg, Kristiansand.
Rehabilitering 2005-2006: SMS arkitekter, Kristiansand.
Beliggenhet:
Sentrum
Opprinnelig funksjon:
Tollsted
Nåværende funksjon:
Store endringer:
1853 ? Hovedinngangen flyttet til Tollbodgaten tilbygg (trolig en misforståelse)
1871 ? pakkhuset ominnredet (usikker opplysn., gjelder ikke stående bygn.)
1995 ? pakkhuset ombygget
1998-99 ? anlegget totalrehab.
Opprinnelig byggherre:
Tollvesenet
Opprinnelig arkitekt:
Christian Heinrich Grosch
22a (Fredning av byggverk og anlegg i statens eie)

Tollbodens bygning fra 1907 bestående av kontorbygning og
pakkhusfløy som forlengelse mot nord, er et påkostet formålsbygg og fremstår som en monumental og representativ bygning, og et vesentlig innslag i Stavangers bybilde. Tollboden er oppført i en historiserende
stil, preget av jugendstil og nybarokk. Arkitektonisk og stilmessig er anlegget av høy kvalitet og framstår som representativ for perioden. Schak Bull er arkitekt.
Tollboden ligger ytterst i Stavangers gamle havn, Vågen. Tomten var fylt ut foran eldre sjøhus og gatebebyggelse og var meget strategisk plassert for god kontroll med skipsfart og omlasting i havnen. Nærmeste nabo er byens gamle storhotell, Victoria, som var oppført få år før tollboden og også røper dette stedets store betydning i byen og for kommunikasjonen på denne tiden. For øvrig består området av blandet eldre og nyere bebyggelse.
Skansekaien og Skagenkaien ved Tollboden er blitt fortøyningsplass for byens veteranskip.
Fra enhetsbeskrivelsen:
Anlegget består av en hovedbygning i syd med kontorer og en lavere pakkhusbygning i nord. Kontordelen er i 2 ½ etasje på høy sokkeletasje som er forblendet med naturstein mens de øvrige vegger er i pusset teglmur. Gesimser, hjørnemarkeringer og vindusomramminger er utført i upusset tegl. Pakkhusdelen er i en etasje med samme materialbruk.
Begge hovedvolumene i anlegget brytes opp av arker, tårn og sprang i vegglivet som gir stor variasjon i formene. Kraftige blindarkader markerer gesimsene. Stilmessig tilhører bygningen 1800-tallets nord-europeiske historisme med blandet stilmessig innhold som kan karakteriseres som rundbuestil med både romanske og senmiddelalderske detaljer. Hovedinngangen til kontorene markeres med en kraftig buet portalform som er typisk for periodens nybarokk og jugendstil. På frontfasaden er murankrene utformet som årstallet 1905 samt kong Haakons emblem. I pakkhusdelen gir arker for lasteportene til pakkhusloftet liv til bygningskropp og takflater.
Innvendig er utstilt et stort klebersteinsrelieff av riksvåpenet som aldri ble oppsatt på sin tiltenkte plass mellom vinduene over hovedinngangen. Trolig skyldes dette at det var hugget før det kom en ny standard for utformingen av rikets våpen på høsten i 1905. Det var derfor ikke lenger passende å sette dette opp på bygningens fasade. (Bjørn Bratbak: Riksvåpenet som ble bortgjemt, Stavanger Museum årbok 1989).
Materialer:
Vindu: Delvis utskiftet. Gamle jernvinduer bevart i pakkhus.
Dører: Delvis utskiftet. Noen gamle dører bevart i pakkhus.
Kommentar:
Trolig teglmur med utvendig natursteinsforblending.
Anlegget ble tegnet av den kjente Bergens-arkitekten Schak Bull og ble oppført 1904-07. Det består av tollbod og pakkhus. De to delene er sammenbygget på rekke med et mindre gjennomkjøringsbygg mellom, den såkalte garasjen.
Ved en større rehabilitering av kontordelen i 1989 ble det angivelig lagt vekt på å bevare opprinnelig eksteriør og interiør samt materialbruk. Det later til at dette først og fremst gjelder eksteriøret og innvendig trappehall, mens kontorene har lite igjen av opprinnelig innredning og detaljering.
Ved innredningen av pakkhuset til restaurant i 2004 er det lagt vekt på eksponering av opprinnelige konstruksjoner mens nye tilføyelser er utført i et strengt modernistisk formspråk.
1904 -1907 Oppført i pusset tegl i to etasjer på høy kjeller og med høy loftsetasje. Hovedbygningen inneholdt fra begynnelsen: 11 værelser i 1. etg., 10 værelser i 2. et., 7 rom i loftsetasjen og i kjelleren 5 rom foruten priveter og vasker. (St. med. nr. 10 1913). Det var i hovedsak planlagt vaktstuer og lokaler for oppsynsmenn, betjenter og assistenter i 1. et. og kontorer for inspektør, overtollbetjent, kontrollør og kasserervirksomheten i 2. et. I underetasjen var det pakkhusrom og varebehandlingsrom. Pakkhusdelen hadde i 1. et. et større pakkhusrom og 5 mindre varebehandlings og innpakningsrom, mens det på loftet skulle være et større pakkhusrom. Dessuten et pakkhusrom i mellombygget mot hovedbygningen. (Påskrifter på ark. Schak Bulls tegninger 20.3.1903.)
1922 - Bad innlagt (St. med. nr. 10 1925).
1955 - Vaktmesterleilighet innredet i loftsetasjen bestående av stue, kjøkken, bad, alkove m.v. Loftet inneholdt nå dessuten 5 værelser og bad. (St. meld. nr. 10 1958).
1988 1989 Hele tollboddelen oppusset og rehabilitert utvendig og innvendig. Fasadene rehabilitert og utvendige beslag fornyet i kobber. Nye vinduer med isolerglass og delvis med støystopp, tilnærmet opprinnelig utforming. Trapperom rehabilitert og tilbakeført til opprinnelig utforming (farger og eksponering av bindingsverk er neppe opprinnelig). Delvis nye rominndelinger, og mye nye kledninger (inkl. en del nye brystpaneler), listverk og senkete himlinger i kontorene. Ny hydraulisk heis i gammel sjakt. Nye VVS-, ventilasjons- og elektrisk anlegg. Kantine innredet i 3 etasje (nedre loft). En del nye innvendige dører, spesielt i 3. etasje. (Registreringer ved befaring 2008 og Ferdigmelding Statens bygge- og eiendomsdirektorat 356, prosjektnr. 88005, 1989.)
1999 - Etasjeskille innlagt i garasjen (mellombygget mellom hovedbygning og pakkhus) som tidligere var åpent helt til loftet. (Opplyst ved befaring 2008.)
2001 - Ny publikumsekspedisjon i hovedbygningen innredet i underetasjen med trappefri adkomst fra bakkeplan på kaisiden etablert ved terrengjustering. Innvendig ble fallende gulv opprettet og lettvegger montert. Trappefri adkomst videre via heis (fra 1989) opp til øvrige etasjer. Job arkitekter. (Brev fra Riksantikvaren til Stavanger kommune 4.12.2000.)
2003 -2004 Innredet til restaurant med scene og med en større skjermet terrasse for uteservering på utsiden. Planer utarbeidet i samråd med Riksantikvaren som forutsatte bygningen behandlet som om den var fredet. Brandsberg-Dahls Arkitektkontor AS. (Korrespondanse i Riksantikvarens arkiv).
Stavanger har en lang historie som tollsted, og hadde egen ansatt toller allerede fra 1620, beskrevet som "en velhavende Borger af Staden". Det antas at dette var Nils Thrane som tidligere hadde forpaktet tollen i Stavanger len. Christen Thrane var siseforpakter i 1620 og toller frem til 1642. Han ble betegnet som byens rikeste og mest fremtredende mann. Det antas at både forpaktere og tollere på 16- og 17-hundretallet holdt kontorplass i egne eiendommer. Før den tid ble tolloppkrevingen foretatt av byfogden I begynnelsen av 1840-årene bygde staten egen tollbod, en bygning som fortsatt står, litt lengre inn på den andre siden av Vågen. Den ble tegnet av Chr. H. Grosch, som også tegnet tollboden i Kristiansand. Etter hvert som virksomheten økte ble anlegget for lite, og en ny tollbod ble planlagt på den nåværende tomten på Skansekaien som da var byens viktigste losseplass for stykkgods fra utlandet.
Den nåværende tomten, Skansegaten 2, ble anskaffet ved makeskifte med Stavanger kommune i 1898 og besto av det bebygde areal 1590 kvm (St. med. nr. 10 1913). Kommunen overtok tollvesenets tidligere eiendommer med bl.a. de fremdeles bevarte tollbodbygningene fra 1840 og 1860 på den andre siden av Vågen der den gamle hovedbygningen lenge har vært kontor for havnevesenet. Pakkhuset ved siden av ble påbygget en etasje og brukt i byens hermetikkindustri som del av Stavanger Preservering.
Tollvesenet fylte hele den nye bygningen på Skansekaien med sin virksomhet fra den sto ferdig i 1907. I 1975 flyttet tollerne ut av pakkhuset, og det ble deretter drevet som privat lager til ca 1992. Det ble i noen år brukt til forskjellige kulturaktiviteter før det ble innredet til restaurant. Restaurant Hall Toll åpnet her i november 2004.
Entra Eiendom overtok eiendommen ved opprettelsen av selskapet fra 1. juli 2000.
Formålet med fredningen er å bevare Stavanger tollsted som et kulturhistorisk, arkitekturhistorisk og tollhistorisk viktig bygningskompleks i norsk historie og i Stavangers bybilde fra tidlig 1900-tall. Fredningen skal sikre bygningskompleksets arkitektur.
Formålet med fredningen er videre å sikre hovedstrukturen i det arkitektoniske uttrykket og detaljeringen så som fasadeløsning, opprinnelige og eldre deler som dører og vinduer, samt materialbruk og overflater. Formål med fredning av interiør er å opprettholde opprinnelig rominndeling med opprinnelige og eldre bygningsdeler, overflater og materialbruk, belysning, armaturer og detaljer, samt opprinnelig fast inventar.
Tollbodens bygning fra 1907 bestående av kontorbygning og pakkhusfløy som forlengelse mot nord, er et påkostet formålsbygg og fremstår som en monumental og representativ bygning, og et vesentlig innslag i Stavangers bybilde. Tollboden er oppført i en historiserende stil, preget av jugendstil og nybarokk. Arkitektonisk og stilmessig er anlegget av høy kvalitet og framstår som representativ for perioden.
I interiøret er det flere rom med bevarte detaljer, spesielt entre og trappehall har rikt utformete interiører. Bygningen har videre stor kulturhistorisk og tollhistorisk verdi da den symboliserer tollvesenets betydning i utviklingen av Norge fra 1800-tallet og fremover. Tollboden er et påkostet anlegg, som skal synliggjøre soliditet og trygghet. Schak Bull er arkitekt.
Schak Bull er arkitekt.
Tollvesenet.
Merknader:
1905: Schak Bull
1989: NIL Gisle Carlsen
Behandles som om den var adminsitrativt fredet av Riksantikvaren.
Regulering til spesialområde bevaring etter pbl er til politisk behandling.
Framstår som et markant og godt bevart anlegg i miljøet. Representerer en viktig statlig funksjon som har vært med på å prege byen gjennom mange år. Utformingen og plasseringen gjenspeiler denne stillingen. Anlegget er også et av statens påkostede funksjonsbygg oppført rett etter unionsoppløsningen. Arkitektonisk og stilmessig er anlegget av høy kvalitet og framstår som representativ for perioden. Anlegget har både høy kulturhistorisk og arkitektonisk verdi. Bygningen kan være aktuell for vurdering av vern gjennom fredning etter lov om kulturminner.
Regulering til politisk behandling, plan nr. 1872;
Tollbod: Offentlig/allmennyttig
Tollpakkhus: Allmennyttig/næring
Begge: Spesialområde bevaring

Tollboden fra rundt 1760 er et formålsbygg for sin tid og fremstår som en meget representativ bygning og et vesentlig innslag i Bergens bybilde. Bygningen har en sentral plassering i by- og havnebildet.
Tollboden ligger innerst i en større hop som ble anlagt samtidig med tollboden. Hopen åpner seg ut mot Vågen og Bergenhus på den andre siden og ligger dessuten i synskontakt med Håkonshallen og Rosenkrantztårnet. På landsiden ligger bygningen som nedre avslutning av Tollbodallmenningen som ble anlagt samtidig med bygningen etter bybrannen i 1756. Både tollboden og hele det omgivende bygningmiljøet ble sterkt skadet ved eksplosjon og brann 20. april 1944. Tollboden og Nordre pakkhus med havnelageret i vinkel mot nord ble istandsatt mens den øvrige bebyggelsen ble fullstendig fornyet i nye former og store dimensjoner. Denne nye bebyggelsen utgjør et forholdsvis helhetlig bygningsmiljø med høy utnyttelsesgrad fra rundt 1950 med enkelte senere endringer og tilføyelser.
Bygningsbeskrivelse:
Anlegget ble oppført i to etasjer med valmet tak med svai og pyntegavl mot sjøen. Originaltegningene viser at det også var planlagt tilsvarende gavl mot landsiden, dette ble ikke gjennomført. Det var også planlagt takarker på alle sider. Heller ikke dette ble gjennomført. I gavlen sees i dag opphøyete steinpartier. Her skulle det hugges relieffer med figurene Merkur, Justitia og kongekrone over Chr. 7s monogram, men bare steinblokkene kom på plass. I første etasje er det en gjennomgående portåpning. Det var opprinnelig flere dører på langsidene. Langveggene er oppdelt i tre like flater ved hjelp av et ca 10 m fremskutt midtparti ("midt-risalitten") Båndgesimsen rundt hele bygningen som deler veggenes høyde i to like store deler, samsvaret mellom midt-risalittens bredde og høyden til toppen av prydegavlen og den kraftige utfallende takgesimsen, alt dette hører barokken til. Dette gir bygget et helhetspreg av symmetri og monumentalitet.
Etter gjenoppbygging etter krigsskade er dekker og takkonstruksjon utført i armert betong. Noen av arkene fra de opprinnelige tegningene ble etablert. Innvendig ble det særlig lagt vekt på utformingene og materialbruken i vestibylen i 2. etasje hvor det er panelt med Oregon pine og gulvet er dekket med marmorfliser. Også bakveggen på tollkasserererens ekspedisjonslokaler (2. et. søndre del) har slik panel. Interiøret framstår som typisk fra perioden og har høy kvalitet i utforming, materialbruk og håndverksmessig utførelse.
Bergen var fram til 1830-årene Norges største by og spilte en viktig rolle, ikke minst i forhold til handel. Før 1563 var det kongens sysselmenn på Bergenhus slott som innkrevde toll og avgifter fra alle tollsteder. Da ble tolladministrasjonen utskilt fra andre myndigheter, og det ble ansatt en toller, og det antas at han fortsatt holdt til på Bergenhus. Betegnelsen tollbod ble første gang nevnt i 1564 og den lå ved Rosenkrantz tårn. Den ble beskrevet som "nogenlunde brøstferdig og av idel gammel tømmer". men var i bruk fram til ca 1651.
Første tollbod på nåværende tomt på Strandsiden av Vågen ble oppført i 1651 og sto fram til hele bydelen brant i 1756. Denne tollboden var oppført i tømmer i to etasjer og sto på et bolverk som stakk ut i Vågen, godt utenfor byborgernes tilgrensende sjøboder slik at det var godt oversyn over virksomheten i havnen. Bygningen var kjent for å være den største og anseligste tømmerbygningen i byen. En gammel tegning viser svalganger langs nordre langside i begge etasjer. I første etasje var det vaktstue i enden ut mot vannet, mens resten av etasjen besto av pakkboder. I annen etasje var det både skriverstuer og leilighet for generaltollforvalteren. (Hilbrandt Meyer: Bergens beskrivelse 1764, utg. 1904).
Etter brannnen i 1856, gikk byens ledende menn med stiftsamtmann Ulrik Fredrik de Cicignon i spissen snart i gang med å planlegge en ny tollbod. Cicignon engasjerte en tysk arkitekt, Johan Joachim Reichborn (1715-1783). Han var født i Hamburg, men ble værende i Bergen og regnes som Norges første faglærte arkitekt. Han ble engasjert til å bygge opp igjen Bergen etter bybrannen. Hans mest kjente verk er Nykirken og Tollboden.
Den nåværende tollboden ble oppført 1758-63, noe lengre inn fra Vågen enn det nedbrente anlegget. Rester av de gamle bolverkene ble fjernet og den nye tollboden oppført på bolverk oppfylt med stein. På sjøsiden ble det laget en skjermet havn i form av en hop med kaianlegg på tre sider. Dette kaianlegget er senere forlenget utover i Vågen og erstattet av steinkaier og større utfyllinger. Anlegget har tidligere hatt pakkhus langs begge sider av hopen (Søndre og Nordre pakkhus). Disse pakkhusene er oppført, endret, forlenget og fornyet til forskjellige tider. Eldste del av det nåværende Nordre pakkhus ble oppført i 1908. Det ble forlenget vestover i 1919 og i 1920-23 med en 3 etasjers fløy i vinkel som i begynnelsen inneholdt lokaler for Tollvesenet og pakkrom til utleie. (St. med. nr. 10 1932). Hele dette Nordre pakkhus med havnelager er senere solgt til Bergen Havnevesen. Søndre pakkhus ble totalskadet i brann i 1960, og restene ble revet få år etterpå.
Tollbodkaiene ble overdratt til Bergen havnevesen 1914, med bruksrett og fri tomt til pakkhus mv. for Tollvesenet (St. med. nr. 10 1913.)
Entra Eiendom overtok eiendommen ved opprettelsen av selskapet fra 1. juli 2000. Den brukes i 2008 som kontorer for Bergen tollsted som også leier lokaler av havnevesenet i Nordre pakkhus. Det arbeides med planer om gjenoppføring av Søndre pakkhus.
Oppført som tollbod 1758-63 med pakkhus i søndre del av 1 etasje og kontorer i etasjen over. Bygningen er oppført i det som kalles nordtysk senbarokk, velkjent fra mange herregårder i Nord-Tyskland og i Danmark.
Nordre del var fra begynnelsen av leilighet for tollforvalteren i begge etasjer, og leiligheten ble etter hvert utvidet til en større del av 2. etasje der flere kontorer ble fortrengt til Søndre pakkhus. Fra 1860-årene ble leiligheten innskrenket og i 1902 fjernet.
Bygningen ble fullstendig utbrent ved eksplosjonsulykken på Vågen i 1944, og ble etter langvarige diskusjoner gjenreist 1952-54 i tilnærmet opprinnelig utforming, men med helt ny innredning i moderne stil og etter tidens nye funksjonskrav uten forsøk på gjenskapning av historisk innredning. Arkitekt Johan Lindstrøm.
1758 -1763 Bygningen oppført 1760-61 og tekket, deretter innredet. Oppført av pusset gråstein i to etasjer med kjøreport gjennom midten av underetasjen. Arkitekt Johan Joachim Reichborn. Originaltegning viser at det skulle være leilighet for tollforvalteren gjennom begge etasjer i nordre del og lokaler for tollbodens virksomheter i søndre del. Det var planlagt følgende romfordeling: 1. et. delt av et portrom med 3 pakkboder på sydsiden, alle med egen inngangsdør utenfra, mens det på nordsiden var kjøkken, spiskammer og to kjellere med inngang fra husets begge langsider. Dessuten var her markert to rom som losji for overbetjent og underbetjenter som sammen med et stempelkammer hadde inngang fra langsiden mot Vågen. I 2. et. vises ti kontorer og et trapperom organisert på begge sider av en midtkorridor gjennom ca 2/3 av bygningens søndre del. Egen trappeoppgang førte fra portrom opp til kontorene. I nordre del var boligens stue, dagligstue, store sal og ene soverom, organisert rundt en mindre gang der egen trapp førte opp fra inngangsdøren på vestre langside som betjente både kjøkkenet i 1. et. og resten av boligen i 2. et. Planen hadde således en klar funksjonsdeling mellom bolig og virksomhetsdel. Dessuten var det dørforbindelse både mellom boligens gang og kontorkorridoren i 2. et. der tollforvalteren også hadde dør mellom sitt kontor og stuen.
1821 - Reparasjon (omtalt uten spesifikasjon i St. Prp. No. 12 1859-60).
1826 - Inneholdt nå: I 1. et.: 3 store pakk-kjellere og en fjerde som var husholdningskjeller for tollinspektøren. Dessuten 3 værelser og kjøkken som tilhørte inspektørens leilighet. I 2. et.: 16 værelser hvorav 6 var kontorer for inspektøren og kassereren, og 10 beboddes av tollinspektøren. (Beskrivelse over Statens Eiendomme, Chra. 1827.)
1843 - 2 av værelsene i 1 et. tilhørende inspektørleiligheten spesifiseres nå til tjenerværelser. Til huset hørte et lite skur av bindingsverk inneholdende vaskehus med mer (i 1862 nevnes her 2 latriner), og dessuten en liten have. (Fortegnelse og beskrivelse over Statens Eiendomme, Chra. 1845.)
1856 -1858 Omfattende reparasjoner og oppussing. Taket og murer reparert og alle vinduer i 2. et. skiftet ut. Hovedreparasjon av kontorene og oppussing av leiligheten med oppganger. Bl.a. ble det lagt nye gulv i 2. et., delvis med utskifting av bjelker, vegglerret skiftet ut og himlinger reparert. Arbeidene ledet av arkitekt Hans Kaas. (St. Prp. No. 12 1859-60).
1864 -1865 Kontorene og vaktstuene for overtollbetjenter, undertollbetjenter og rorskarer flyttet fra søndre pakkhus for å avgi rom til pakkboder og unngå fortsatt brannfare ved oppvarming der. Nye kontor- og vaktlokaler ble innredet i 1. et. i tollbodens nordre del som tidligere hadde hørt til tollinspektørens bolig. (St. Prp. No. 4D 1862-63, s. 50-54 og No. 20 1884).
1880 - Taket var i 1880 i dårlig stand. De ildfaste kjellerrom bruktes nå til oppbevaring av flytende varer. (Sth. Prp. No. 20 1884).
1888 -1889 Hovedreparasjon av taket. (Sth. Prp. No. 48 1892).
1896 - Taket i dårlig stand og trenger jevnlig utbedringer (St. Med. No. 10 1898).
1902 - Inspektørleiligheten i 2 et. tatt i bruk til kontorer og ekspedisjonsrom og nødvendige innredningsarbeider utført for kr. 1500. (Sth. med. Nr. 10 1906/1907).
1904 - Et lite vedhus nevnt i 1898 er revet i 1904 for å skaffe innkjøring til tollbodkaiene på hovedbygningens nordside. (St. med. nr. 10 1913.)
1911 - Det var nå lager for flytende varer i 1. et. og vaktlokaler og garderober for oppsynspersonalet. I 2. et. var det korridor gjennom hele bygningen (slik det trolig alltid hadde vært) og 14 værelser som alle ble brukt til kontorer. (St. med. nr. 10 1913.)
1930 - Nå omtales (uten datering) toalettrom, bad, garderobeskap m.v. i underetasjen, og på loftet arkivrom og garderobeskap for tolloppsynsmennene. (St. med. nr. 10 1932.)
1944 - Bygningen utbrent etter eksplosjonen på Bergen havn 20.4.1944. Bare murveggene sto igjen, og de ble betegnet som i mindre god forfatning i 1947 (St. meld. nr. 10 1949).
1952 -1954 Nyoppført i henhold til Stortingets beslutninger 9.5.1949, 6.6.1951 og 12.5.1952. De gamle veggmurene reparert og gjenbrukt, den tidligere takformen gjenskapt med en moderne betongkonstruksjon. To etasjer, loftetasje, kjeller til sentralfyringsanlegg. Ble nå benyttet til kontorer for tollkammer og stedlig revisjon og til rom for vaktstyrken m.m. (St. meld. nr. 10 1958). Ny planløsning og innredning i sin tids stil ut i fra Tollvesenets krav til en helt moderne innredning uten forsøk på gjenskapning av eldre forhold. Nye inngangsdører midt i portrommet. På sydsiden vaktrom, hvilerom, garderober, toalett, tekjøkken og dusj. På nordsiden hovedinngang til administrasjonsavdelingen med kontorer for pakkhusforvalteren etc. i 1. et. I 2. et. en større vestibyle med kassererkontor på sydsiden og distriktsjefkontor med ekspedisjon og birom på nordsiden. Arkitekt Johan Lindstrøm. (Byggekunst 1957 nr. 4 s 104-105).
2004 - Innvendig oppussing i 1. et. med overflatebehandling av treverk, maling etc. Noen lettvegger innsatt i samme stil som de tidligere i 2. et. (Opplyst ved befaring 2008.)
2006 - Ventilasjonsanlegg montert i hele huset, skjult over nye himlinger. Vifterom på øvre loft. (Opplyst ved befaring 2008.)
Formålet med fredningen er å bevare Bergen tollsted som et kulturhistorisk, arkitekturhistorisk og tollhistorisk viktig bygning.
Formålet med fredningen er videre å sikre hovedstrukturen i det arkitektoniske uttrykket og detaljeringen så som fasadeløsning, opprinnelige og eldre deler som dører og vinduer, samt materialbruk og overflater. Formål med fredning av interiør er å bevare interiøret fra gjenoppbyggingen i 1954, med rominndeling, opprinnelige og eldre bygningsdeler, overflater og materialbruk, belysning, armaturer og detaljer, samt opprinnelig fast inventar.
Tollboden fra rundt 1760 er et påkostet formålsbygg for sin tid og fremstår som en meget representativ bygning og et vesentlig innslag i Bergens bybilde. Bygningen har en sentral plassering i by- og havnebildet. Tollvirksomheten i byen er knyttet til byens handelsvirksomhet og representerer en viktig statlig funksjon. Bygningen er oppført i senbarokk stil, og til tross for at den fikk omfattende skader etter eksplosjonsulykken på Vågen i 1944 og senere ble gjenoppbygget, er den fremdeles et hovedverk i periodens arkitekturhistorie i Norge. Den opprinnelige bygningen er tegnet av arkitekt Johan Joachim Reichborn. Johan Lindstrøm var arkitekt ved gjenreisingen på 1950-tallet. Innredningen fra 1954 er et meget markant uttrykk for sin tid og er av høy kvalitet både som form, i materialvalg og i håndverksmessig utførelse. Bygningen ble administrativt fredet i 1934.
VERNEVURDERING
Anlegget representerer bebyggelsen i Bergen etter bybrannen i 1756 og er tegnet av en av Norge første arkitekter, som fikk mye å si for Bergen. Bygningen er en god representant for datidens stilretning. Bygningen har en sentral plassering i by- og havnebildet. Bergen har gjennom mange år vært en svært viktig handelsby – Norges viktigste i lang tid. Tollvirksomheten i byen er knyttet til byens handelsvirksomhet og representerer en viktig statlig funksjon. Utformingen og den dominerende plasseringen på havna gjenspeiler denne stillingen. Det at man etter krigen valgte å gjenoppbygg bygget understreker byggets kulturhistoriske og arkitekturhistoriske betydning og at det var en levende bevissthet knyttet til dette.
Interiørene stammer i sin helhet fra etterkrigsperioden. Deler av interiøret framstår som av høy formmessig og håndverksmessig kvalitet og representerer periodens innredningsstil.
Bygningen kan være aktuell for vurdering av vern gjennom fredning etter lov om kulturminner. Også det nyere interiøret kan være aktuelt i denne sammenheng.
Reguleringsplansformål (1946); Tollbod.
Kommunedelplan Sentrum (2001); Offentlig formål, Byutviklingsområde C.
Byggeår:
1758-1763
Merknader fra SKE:
Arkitekt:
1759: Johan Joachim Reichborn
1946: Johan Lindstrøm (gjenoppbygging)
Kilde:
Hilbrandt Meyer 1764.

Beskrivelse fra lokalitet:
Sandviksbodene 78 B, også kalla Holmefjordboden, er ein sjøbod oppført i eller kort før 1804 av bergenskjøpmannen Johan Ernst Mowinckel. Boden tente som lager for varene han handla med: eksport av tørrfisk og andre fiskeprodukt, og import av m.a. korn og kolonialvarer. Bygningen var i bruk som tørrfiskbod heilt til 2002, som den aller siste sjøboden i Bergen. Boden har tre etasjar og valmtak og er ein lafte- og stolpeverkskonstruksjon kledd med liggande, kvitmåla panel. Opphavleg var boden innvendig delt opp i lafta lagerrom med svalgangar utanfor, men dei indre veggene er for ein stor del fjerna på første del av 1900-talet og erstatta med stolper og dragarar slik at det er danna store, opne rom. Den noverande takforma er frå 1950-åra. Bygningen er blant dei aller største av dei bevarte sjøbodane i Bergen og er samstundes representativ for desse, både i den opphavlege utforminga og med dei endringane som er gjort seinare.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Boden har tre etasjar og valmtak og er ein lafte- og stolpeverkskonstruksjon kledd med liggande, kvitmåla panel. Sjøen går heilt inntil bygningen på den eine langsida. Her er ei rekkje portar til å ta inn varer, og to vindearker. På to av dei andre sidene er det lågare tilbygg med pulttak. Opphavleg var boden innvendig delt opp i lafta lagerrom med svalgangar utanfor, men dei indre veggene er for ein stor del fjerna på første del av 1900-talet og erstatta med stolper og dragarar slik at det er danna store, opne rom. Den noverande takforma er frå 1950-åra.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Beskrivelse fra lokalitet:
Forum kino vart reist av Bergen kommunale kinematografer og var eit ledd i utbygginga av eit nytt sentrum for dei sørlege bydelane i Bergen. Bygginga tok til i 1939, men grunna okkupasjonen vart kinoen først innvigd i 1946. Forum var i bruk som kino til 2005. Kinobygningen er teikna av arkitekt Ole Landmark, ein av dei fremste arkitektane i Bergen i mellomkrigstida. Utforminga tek utgangspunkt i den særprega fasongen på tomta, ved at kinosalen har fått ein vifteform som følgjer sidene i den trekanta tomta, og ytst i spissen ligg inngangs/billetthallen og vestibylen. Desse ulike romma kjem til syne i eksteriøret som klart markerte, geometriske volum. Formspråket kan karakteriserast som art deco, med hovudformar prega av funksjonalismen, men med eit meir klassisk preg både i den monumentale, symmetriske volumoppbygginga og i detaljane. Innvendig utgjer publikumsinteriøra ein samanhengande romkomposisjon, til dels med forseggjort materialbruk. Både ut- og innvendig er kinobygningen i hovudtrekka svært lite endra.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Kinobygningen har ein form som følgjer den trekanta tomta, med inngangs/billetthallen og vestibylen ytst i spissen. Kinosalen, vestibylen, billetthallen og korridorane kjem til syne i eksteriøret som klart markerte, geometriske volum med pussa murflater. Over ein sokkel danna av korridorane langs sidene reiser dei andre bygningsledda seg, trekt tilbake frå fasadelina. Salen har ein enkel, lukka form. Vestibylen består av to blokkar over kvarandre, begge med avrunda kortender, den øvste med glasfelt heile vegen rundt. Billetthallen har ein rikare og meir open utforming: endeveggen er delt inn av fire lisenar av granitt som fortset opp over gesimslina, mellom dei er dei tre inngangsdørene av edeltre, og over desse ein utkraga baldakin og tre store vindaugsfelt. Formspråket kan karakteriserast som art deco, med hovudformar prega av funksjonalismen, men med eit meir klassisk preg både i den monumentale, symmetriske volumoppbygginga og i detaljane. Eit folkebibliotek vart bygd som del av kinoanlegget. Det ligg som eit separat volum, i tre etasjar med eit lågt valmtak, i forlenginga av sidefasaden mot Jonas Lies vei. Biblioteket har ei meir klassisistisk fasadeutforming, med midtstilt portal krona av byvåpenet, og krysspostvindauge i tett, jamn takt i dei øvre etasjane.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Beskrivelse fra lokalitet:
Tobakksbutikken Reimers og Søns eftf. er eit intakt butikkinteriør frå 1920-talet, det siste som er bevart i gjenreisingsområdet etter bybrannen i 1916. Butikklokalet ligg i Olav Kyrres gate 1, som er det søraustlege hjørnet av kvartalet som i dag utgjer kjøpesenteret Galleriet i sentrum av Bergen. Bygningen, teikna av arkitektane Fredrik Arnesen og Arthur Darre Kaarbø, vart oppført i 1927 som del av gjenreisinga etter bybrannen i 1916. Bygningen vart reist med ei samanhengande rekkje butikklokale på gateplanet. Butikken rett nord for hovudinngangen mot Olav Kyrres gate husa tobakksbutikken Reimers & Søns eftf. frå bygningen var ny. Dette var ei tradisjonsrik verksemd, grunnlagt i 1847 og i drift heilt til 2003. Sidan då har butikklokalet romma ein kafé.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Butikklokalet til den tidlegare tobakksbutikken Reimers & Søns eftf. ligg i 1. etasje mot Olav Kyrres gate, rett nord for hovudinngangen. Lokalet målar rundt 3,5 x 9 m og fyller breidda av eitt fag av betongskjelettet og fasadearkitekturen. Lengst inne er eit lite bakrom delt av frå hovudrommet. Butikklokalet peikar seg ut ved at det framleis har i behald mesteparten av den opphavlege faste innreiinga frå 1920-talet. Det er ikkje kjent kven som var arkitekt for interiøret. Hovudelementa er ei stor hylle langs den eine langveggen og fyllingspanel på den motsette veggen. Kortveggen ut mot gata har eit stort vindaugsfelt og inngangsdør. Trerammer med blyglas, som stammar frå ein opphavleg skjermvegg bak vindaugsutstillinga, er brukt opp att i opninga inn til bakrommet og i nedste delen av vindauget. Hovudkonstruksjonen i bygningen er synleg, med søyler og bjelkar av armert betong, pussa og måla. Innreiinga er utført i ulike typar edeltre med utskjeringar og intarsiadekor. Hovudpreget er ein lett, elegant og fantasifull nyklassisisme, der det mørke treverket med sirleg dekor står mot ein bakgrunn av lyse, glatte murflater.
Tobakksbutikken Reimers og Søns eftf. AS
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)