Chrystiegården / Konsul Petersons hus / Vogtegården
Chrystiegården er en bygård oppført på 1700-tallet. Det foreligger ingen nøyaktig datering, men trolig skriver hovedfløyen mot Storgata seg fra de siste årene av 1700-tallet, oppført av "bedste Hollandske Muursteen" av Andreas Chrystie d.y. Hovedbygningen har en fløy mot bakgården som delvis er oppført i bindingsverk og som kanskje er eldere - denne kan skrive seg Andreas Chrystie d.e.'s tid omkring 1740. Anlegget har to sidebygninger, og på vestsiden er det en stor hage med en lekestue fra 1909.
Chrystiegården står på en tomt som opprinnelig strakk seg ned til sjøen. På 1870-tallet ble eiendommen delt av jernbanetraseen, som nå avgrenser hagen mot vest.
Chrystiegaarden utgjør den første av flere fredete bygninger som ligger langs Storgata.

Funnsted for: T. 13785 Ufullstendig hakke av stein med skafthull, steinalder. Funnet under nylandsbryting.

Moss jernverk ble etablert i 1704 på nordsiden av Mosse-fossen. Langs Verksgata ligger arbeiderboligene, oppført i slaggstein - et restprodukt fra masovnen. Lengst sør i Verksgata, ut mot Mossefossen, ligger verkets hovedbygning. Denne går under navnet "Konvetionsgården" etter avtalen som ble inngått her mellom Norge og Sverige i 1814. Samlet utgjør de gamle verksbygningene et sjelden industrimiljø fra 1700-tallet, og området har vært et industristed helt opp mot vår tid. Fra å være hovedbygning på verket har Konventionsgården gjennom 140 år vært hovedkontor for M. Peterson & Søns fabrikker.
Konventionsgården eldste del er vestfløyen, som skriver seg fra midten av 1700-tallet. Mens vestfløyen er oppført i tre, er hovedfløyen ut mot fossen oppført av utmurt bindingsverk. Over hoveddøra er det malt årstallet 1778, et årstall som trolig sikter til ferdigstillelsen i Jess Ankers eiertid. Den store salen i andre etasje er også fra samme tidsperiode. Rommet går gjennom hele bygningens bredde, har tre vinduer på hver langside og to tofløyede dører på hver kortside. Midt på hver kortside, mellom dørene, står det en praktovn støpt på Moss jernverk.

15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Etter at grensebefestningene mot Sverige ble nedlagt som følge av Karlstadforhandlingene i 1905, ble det vedtatt at Glommalinjen skulle utbygges som landets nye hovedforsvarslinje mot øst. I perioden 1908–17 ble det bygget befestningsanlegg langs denne linjen. I Fossumavsnittet fikk man to sperrefort og to brogallerier. Høytorp fort var hovedfestning i Fossumstrøket. Underlagt var Trøgstad fort, Fossum brogalleri og Langenes brogalleri, samt et batteri på Gråkollen. Etter datidens forhold var Høytorp fort et meget sterkt festningsanlegg med fast garnison. Mobiliseringsoppsetningen besto av 3500–4000 mann. Høytorp fort ligger på toppen av høyden nordøst for Mysen sentrum, med høyeste punkt 227 m. o. h. Hovedfortet består av et anlegg sprengt inn i fjellet omgitt av en dyp grav på tre sider. Her var kanonbatteriet med i alt fire tårnkanoner, og en rekke rom for beskyttelse av mannskaper, kommandosentral og ammunisjonslagre. Ved siden av hovedfortet inngår fire kanonstillinger på den såkalte «Vestre høyde» og et haubitzbatteri i festningen. Fortet hadde dessuten et sterkt infanteriforsvar til alle sider, med stykkevis infanteribrystvern, skyttergalleri og overdekkede mitraljøsestillinger. I tillegg til dette omfatter Høytorp fort et leirområde med en rekke bygninger fra den første utbygningsperioden; bl. a. forlegninger, kjøkken- og messebygning, oppsynsmannsbolig og forskjellige magasinbygg. Innenfor leiren fins også noen ekstyske brakker og en del lager og garasjer av nyere dato. Høytorp fort består av i alt 59 inventarnummer. Høytorp fort har klare forbilder i svensk befestningsbyggeri i samtiden, eksempelvis Boden festning i Nord-Sverige.
OPPRINNELIG OPERATIV SAMMENHENG
Etter at grensebefestningene mot Sverige ble nedlagt som følge av Karlstadforhandlingene i 1905, ble det vedtatt at Glommalinjen skulle utbygges som landets nye hovedforsvarslinje mot øst. I perioden 1908-17 ble det bygget befestningsanlegg langs denne linjen. I Fossumavsnittet fikk man to sperrefort og to brogalleirer. Høytorp fort var hovedfestning i Fossumstrøket. Underlagt var Tønsberg fort, Fossum brogalleri og Langenesbatteriet, samt et batteri på Gråkollen. Etter datidens forhold var Høytorp fort et meget sterkt festningsanleggmed fast garnison. Mobiliseringsoppsetningen bestod av 3500-4000 mann.
VERN
Høytorp fort er et godt bevart helhetlig anlegg både når det gjelder selve festningsanlegget, forterrenget og leirområdet. Anlegget er i nasjonal militærhistorisk sammenheng et av de viktigste og best bevarte anleggene langs Glommalinjen. Både bygningene og de fortifikatoriske anleggene er karakteristiske for militæranleggene fra denne perioden, både når det gjelder arkitektonisk utforming og militær teknologi.
Bygningsmiljøet er forholdsvis intakt når det gjelder opprinnelig utforming og materialbruk. Dette gjelder særlig eksteriørene, men også flere av interiørene er intakte. Innenfor verneområdet er det i tillegg til bebyggelsen fra perioden 1914-18 noen bygninger av nyere dato. Disse blir inkludert i vernet både fordi de er integrert i den opprinnelige bebyggelsen, og fordi de bidrar til å vise Høytorp forts utvikling. Til dette kommer den tydelige sammenhengen mellom leirområdet og de fortifikatoriske anleggene, noe som gjør at fortet som helhet har en høy pedagogisk verdi.
Foruten bygningene og fjellanlegget omfatter vernet plasser og veier, samt alle spor i landskapet etter den militære aktiviteten.
Merknad:
Eidsberg kommune la i 1998 fram en reguleringsplan for Høytorp fort. Planen er med noen unntak i samsvar med denne landsverneplanen.
I 1996 ble "Foreningen for Høytorp fort" stiftet. Foreningens hovedmål er å tilbakeføre fortet til 30-tallets skikkelse.
Anlegget er under avvikling fra Forsvarets side.
22a (Fredning av byggverk og anlegg i statens eie)

Et av Norges fornemste herregårdsanlegg med en trefløyet hovedbygning på et borgplatå omgitt av vollgraver. Gården ligger på en slette i et rikt jordbrukslandskap, en kilometer øst for Elingårdskilen. Herregården var gjennom flere hundre år eid og bebodd av sentrale personer i norsk adel.
Dagens hovedbygning er oppført av Birgitte Christine Kaas og Henrik Jørgen Huitfeldt etter en brann i 1746. Under hovedfløyen er det eldre, hvelvede kjellere, trolig oppført av Jens Bjelke etter en brann i 1645. Hovedbygningen ble omkring 1950 ominnredet til kurs- og konferansevirksomhet av organisasjonen "Libertas". Kommunen kjøpte Elingård i 1975, og i dag er det museum på herregården.
Vollgraver og bastioner er kommet til rundt år 1600. Nøyaktig datering foreligger ikke. Kanskje hadde disse forsvarsfunksjon, men like trolig er det at anlegget i hovedsak er et dekorativt element av symbolsk karakter for å markere gården som herregård. I dag inngår vollgravene som en del av hageanlegget, som har renessansepreg med senere islett av engelsk landskapsstil.

Herregård med tradisjoner som adelig setegård tilbake til 1400-tallet. Hus og tun ligger fritt og dominerende på en høyde. U-formet hovedbygning der hovedfløy ligger i øst-vest retning med to sørgående fløyer. Driftsbygningene, stor låve og stort stabbur, ligger sørøst for hovedbygningen. Tidligere gikk den gamle bygdeveien gjennom tunet. Hageanlegg mot nord i bratt terreng. Symmetrisk terrassehage fra 1700-tallets slutt, trolig restaurert ca. 1920.

Hage i landskapstil med frukthage
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Prestegården ligger rett nord for middelalderkirken og har som denne tradisjoner tilbake til førreformatorisk tid. Tunet er en viktig del av kirkens nærmeste omgivelser.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)