V-del av Hunnsåsen, også kalt Kårskogen eller Sørmarka
Lengst mot ØNØ, på ørliten naturlig forhøyning i terrenget utnytter denne maksimalt: Fornminne 1: Rundhaug av grus og sandblandet jord, trolig noe steinholdig. Svakt toppet profil. Lite ganske flatt topparti, bratte sider. Antydning til kantmarkering mot S, går ellers stort sett i ett med skråningen og terrenget omkring. Ganske godt synlig, delvis skjult av buskvegetasjon og mindre grantrær. Urørt. Frodig lyng, mosetorvdekke, oversådd med gamle stubber nedfallsmateriale. Mål: diameter 11 m, høyde i S 1,3 m, høyde i N 1,8 - 2 m. 4 m VSV for fornminne 1, noenlunde samme høyde: Fornminne 2: Rundhaug av stort sett grus og sandblandet jord. Ganske dyp, meget klar fotgrøft, bredde 0,7 - 0,9 m, dybde 0,3 m. Meget dårlig synlig i terrenget. Svakt avrundete sider, ganske flat profil. Urørt, lyng og mosetorvdekke, en del småbuskas, gamle stubber og røtter o.l. Mål: diameter 5 m, høyde 0,5 m. Mål fra bunnen av fotgrøften.

Prinsens gate 18 - Tidligere Sandefjord sjøfartsmuseum / Sandefjord prestegård våningshus
Beskrivelse fra lokalitet:
Bygningen ligger i et trehusmiljø mellom Sandefjordsveien og vest for Sandefjord kirke. Bygningsmiljøet består av flere eldre eiendommer fra 17- og 1800-tallet. Bygningen danner en viktig vegg til en liten plass i dette gamle bygingsmiljøet. Til tross for Sandefjordsveien stenger forbindelsen mellom Prinsens gate og Pukkestad, er det ennå visuell kontakt mellom de to fordums storanleggene. Prinsensgt 18 er en patrisierbygning fra 1830.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Mer informasjon fins i Askeladdens merknadsfelt

Jarlsberg hovedgård ligger like sør for Sem middelalderkirke i et åpent jordbrukslandskap. Den store hovedbygningen med sidefløyer har en stor hage mot sør. Fra hagen går det alleer mot sør, vest og mot øst. I vest ligger store og lille Gullkrona som er en lystskog. Vest for hovedbygningen ligger driftsbygninger.

BERGANSTUA (ØVRE BERGAN), Sigdal museum / Stue (Berganstua)
Beskrivelse fra lokalitet:
Berganstua står på Sigdal museum på Kringstad i Prestfoss. Her står den blant annet sammen med Eikjebygningen, en seterbu fra Hølmen, et stabbur fra Gren og et bryggerhus fra Finnerud.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Berganstua ble trolig bygd for Ola Olsen og Sigrid Kittilsdatter Bergan på 1790-tallet. Deler av den åpne svalgangen ble senere gjenbygd. I 1942-1944 ble bygningen flyttet til Sigdal og Eggedal museum, og svalgangen ble da tilbakeført. Bygningen har i senere tid fungert som museumsbutikk.
Enetasjes upanelt tømmerbygning som måler ca 8,5 x 7 m, med åpen svalgang langs hele den ene langsiden. Bygningen er reist på en ny natursteinsmur på museet. Rundtømmer med åttekantlaft, men med delvis innkledte novender. Deler av tømmeret er utskiftet. Svalgangsrekkverket består av stolper og tiler, men med tømret overbygning. Inne i svalgangen er det en repostrapp opp til loftet. Tofyllingsdør inn til stua, med et rokokkovindu på hver side. Bygningen har også rokokkovinduer med enkle gerikter på de øvrige fasadene. Mot nord er det ett vindu, mens det er to på den østre langsiden. Vinduet lengst mot sør har stabelhengsler på den ene rammen. Mot sør er det to rokokkovinduer med stabelhengsler, samt et mindre vindu under mønet. Det østligste av vinduene nede har blitt flyttet innover, muligvis som følge av en seng i hjørnet. Vinduet har tidligere vært noe mindre. Saltak, lagt på åser og tekket med teglstein. Nye vindskier. Ny natursteinspipe.

EIKJEBYGNINGEN (EKEN), Sigdal museum / Våningshus (Eikjebygningen)
Beskrivelse fra lokalitet:
Eikjebygningen står på Sigdal museum på Kringstad i Prestfoss. Her står den blant annet sammen med Berganstua, en seterbu fra Hølmen, et stabbur fra Gren, og et bryggerhus fra Finnerud.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Eikjebygningen fikk sin nåværende form for lensmann Knut Larsen Eikje omkring 1790, men består av to eldre stuebygninger. 1. etasje skal være bygd før 1750, men 2. etasje virker også gammel vurdert ut fra laftehoder og sperrehugg. Om inngangen til koven er opprinnelig, kan dette avspeile en planløsning som var vanlig i første halvdel av 1700-tallet. Det er mulig denne delen ble bygd kort tid etter den første delingen av Eikje i 1723. Lensmannen bygde senere et tilbygg, med tilgang fra kjøkkenet. Dette var den såkalte ”arresten”, som bestod av tre rom, arrest, vaktrom med sengeplass og urmakerverksted. Bygningen skal opprinnelig ha hatt jordtak. Den var reist på en grunnmur av små stein. Opprinnelig skal det ha vært ”sjå-glas”, senere skiftet ut med blyglass, før det ble satt inn empirevinduer omkring 1880 og mindre smårutete glass ved flytting til museet. Bygningen ble tatt ned i 1936, og stod ferdig oppsatt i 1944 som den første bygningen på museet.
Toetasjes upanelt tømmerbygning som måler ca 11 x 9,5 m, med åpen svalgang på den ene langsiden. 2. etasje er om lag en stokkbredde bredere. Bygningen er reist på en ny natursteinsmur på museet, og består av upanelt rundtømmer med innkledte novender. Disse ble trolig kledt inn tidlig, datert ut fra gamle spiker og spor etter eldre konstruksjoner i tilknytning til bordene. Indre tømmervegger i begge etasjer, men ikke i flukt med hverandre (på hver side av pipa). Ovale laftehoder i begge etasjer. Spor etter svalgang mot vest, som fortsetter rundt hjørnet mot sør. Spor etter hugg også i 2. etasje kan tyde på en svalgang før sammenbygging. Noe utskiftet tømmer. Åpen svalgang mot sør, med fem stolper og halv stavkledning i begge etasjer. Hele tilevegger på langsidene. Profilskårne tiler i overetasjen. Tilene er utskiftet, men to av de gamle er bevart og henger utstilt på tømmerveggen innenfor. Repostrapp mellom etasjene t.v. i svalgangen. Malt enfyllingsdør som bærer årstallet 1885. Døra har vært høyere før, men den er gammel og muligens tilbakeført. Rokokkovinduer, med enkelt profilerte gerikter. I loftsvalen er det to tofyllingsdører med skjøtte understokker og gamle gerikter. Hugg over døra kan være fra en eldre svalgangsløsning. Vinduet inn til salen er marmorert, og har stabelhengsler. Vinduene i 2. etasje er gamle, med stabelhengsler og marmorerte gerikter. Midtpostene virker å ha vært flyttet noe inn. Nyere vinduer nede, med små ruter. Spor etter utskiftet tømmer kan tyde på at det har vært en døråpning på baksiden. Glugge helt øverst under mønet mot øst. Saltak, lagt på åser og tekket med rød teglstein. Tømmermannstro. Natursteinspipe. Nye vindskier.

Enger ligger i nedre Eggedal i Sigdal, om lag 19 km nord for Prestfoss. Tunet ligger på en liten høyde ovenfor jordene vest for Rv 287. I tillegg til de to fredete bygningene, består tunet av et nylig istandsatt våningshus fra 1946, en driftsbygning fra 1923 og en sommerstue i bindingsverk fra 1926 som også har fungert som posthus. Begge de to sistnevnte bygningene er i sveitserstil. Karakteristisk for tunet er også den lange oppkjørselen som strekker seg oppetter jordene fra hovedveien, og som ender ved hovedinngangen på våningshuset.

15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Smithestrøm ligger på Strømsø i Drammen, på en morenerygg med god utsikt over byen i sør og øst. I tillegg til den fredete hovedbygningen fra 1767-1788, består anlegget av to verneverdige sidebygninger fra 1780 og 1870 og et nylig tilflyttet lysthus med garasje i hagen. Gårdstunet har delvis gressdekke, med fire symmetrisk plantede trær foran hovedbygningen. Hagen med allé, trapper og terrasser utgjør en viktig grønn lomme i en ellers sterkt utbygd bydel.

Teien ligger like sør for tettstedet Åsgårdstrand i et terreng som skråner seg mot vest opp fra sjøen. Mot nord, øst og sør er gårdstunet omkranset av jorder, mens mot vest ligger en ås bakenfor Romsveien.
Mer informasjon fins i Askeladdens merknadsfelt

Torgersøy tåkeklokke ligger på nordvestspissen av Torgersøya utenfor Tønsberg. I 1851 ble det opprettet fyrstasjon på Torgersøya. Dengang var det mye trafikk inn til Vallø Saltverk. Fra 1890 ble fyrstasjonen erstattet med fyrlykt med tilsynsmann. Tåkeklokken ble bygget i 1910. I 1968 ble den gamle trelykten byttet ut med et plastkledd hus med lykt. Torgersøy tåkeklokke ble nedlagt i 1983. Klokketårnet fungerer nå som et dagmerke.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)