15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Bodø/Nyholmen fyrstasjon ligger i innseilingen til Bodø havn. Fyrstasjonen ble opprettet i 1875 og var et led-/havnefyr. Anlegget omfatter fyrbygningen med fyrlykt. Fyret er det eldste i Bodø-området.
Fyrstasjonen ble nedlagt i 1907.
Fyrbygningen har høy bygningshistorisk verdi med sin sjeldne materialbruk. Fortidsminneforeningen, avdeling Nordland eier Bodø/Nyholmen fyrstasjon. Fyrstasjonen ligger innenfor et område som er regulert til spesialområde for kulturhistoriske anlegg, stadfestet 9. november 1976.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Eiendommen ligger i tett sentrumsbebyggelse og er blant de få som står igjen etter bombingen under krigen. Den opprinnelige kontakten med sjøen er begrenset av senere utfyllinger. Med i fredningen er hele tomten inkl. fortauet helt ut til kjørebanen i gatene rundt.
Historikk: Det ble opprettet tollsted i Bodø da byen ble grunnlagt i 1816, men Bergens handelsmonopol begrenset handelsvirksomheten sterkt. Ved tollstedet startet den berømte Bodø-saken i 1818, en diplomatisk konflikt mellom Storbritannia og Norge-Sverige som utviklet seg til en politisk konflikt mellom Norge og den svensk-norske utenrikstjenesten. Saken hadde utgangspunkt i at en engelsk kjøpmann tok seg til rette i Bodøs tollbod og hentet ut sine varer som var konfiskert ved smugling. Norge måtte betale en større erstatning etter en sakførsel som viste seg å ha vært ført på forfalsket grunnlag.
Tollbod fantes ikke i følge tollkalenderen av 1823, men i 1876 ble det oppført et pakkhus. Huset ble oppført i tømmer med 1 etasje som inneholdt 5 rom samt loft.
Tomt for ny tollbod ble festet i 1910 fra Bodø bygrunn og utgjør 634,48 kvm. Bygningen ble oppført 1912-15 (St. med. nr. 10 1913 og 1916). Tomtefestet er senere innløst.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Hovedbygningen ble bygd med en grunnplan som er en variant av Kirkedepartementets typetegninger for prestegårder fra 1835. Det er en halvannen-etasjes, tømret, panelt bygning med halvvalmet saltak og ark på sørfasaden.

Lengst mot NØ, på og rundt liten bergknatt, utnytter denne godt: Fornminne 1: Rundrøys vesentlig av middels og stor rundkamp. Fotkjede av særlig store blokker, noe uryddig. Klar kantmarkering. Godt synlig i terrenget. Svakt avrundet, lav profil. Berget synlig i kanten mot S. En del åkerstein i S-del mot midten. Kan være utkastet og senere restaurert. Sparsomt gress- og mosedekke. Spredte lauvtreskudd, buskas. Mål: diameter 18 m, høyde 0,75 - 1,5 m. 3 m SV for fornminne 1, på flatt fjell: Fornminne 2: Rundrøys vesentlig av stor, og middels rundkamp. Avrundet, noe uryddig profil. Kantmarkering av delvis fjernet fotkjede av større blokker. Godt synlig. Rundaktig forsenkning i midten. (Her skal være funnet beinrester. Ifølge grunneieren). Gress- og mosedekke. Spredt småbuskas og einer. Mål: diameter 8 m, høyde 1 m. På samme platå, 5 m SV for fornminne 2: Fornminne 3: Rund, låg røys, trolig av kompakt pakning mindre, jordblandet stein. Meget svakt avrundet profil. Antydning til kantmarkering, dårligsynlig i terrenget. Urørt. Grsstorvdekke. Mål: diameter 5 m, høyde 0,2 0,25 m. 7 m SV for fornminne 3, på brinken av bergplatået mot SV: Fornminne 4: Rundaktig røys, vesentlig av stor rundkamp. Muligens noe jordeller torvblandet. Ujevnt avrundet, uryddig profil. Antydning til kantmarkering. Temmelig bra synlig i terrenget. Utkastet midtparti. gresstorvdekke. Mål: diameter 7 - 5 m, høyde 0,5 - 0,6 m.

Bygningene er oppført på 1800-tallet og består av 8 bygninger, hvorav en av rorbuene har annen eier - hovedbygningen (Hansenhuset), Uthus tilknyttet hovedbygningen, Våningshus (Olafshuset), Våningshuset (Larssonhuset) og fire rorbuer.

Makkaur fyrstasjon ligger helt ytterst i Båtsfjorden. Fyrstasjonen ble opprettet i 1928, og er et ledfyr. Fyrbygningen har en dominerende plassering på toppen av en knaus i et opprevet fjellandskap. Bygningen er en av landets mest særpregede, og har klare likehetstrekk med betongbebyggelsen på Geitungen fyrstasjon i Rogaland og Sletringen fyrstasjon i Sør-Trøndelag. Makkaur fyrstasjon ble som de fleste fyrstasjonene på Finnmarkskysten, okkupert av tyske militære under 2. verdenskrig. Fyrbygningen og fyrvokterboligen ble delvis ødelagt. Tårnet på fyrbygningen ble sprengt i stykker, og ble støpt på nytt i 1946. Så sent som på 1980-tallet ble fyrvokterboligen og et av uthusene revet. En tørrmurt vei går mellom fyrbygningen og bolighusene som ligger ca. 300 m fra hverandre. En støpt vei fører ned til naust og landing.
Innenfor fredningsområdet er det foruten bygningene kulturminner som grunnmurer etter fyrvokterbolig, uthus og fjøs, hvitmalt lemur rundt boligtunet, kraftig gangbro med stangjernsrekkverk, tørrmurt vei og landing.
Landingsforholdene er meget vanskelige da landingsstedet ligger ut mot det åpne havet.
Makkaur fyrstasjonen er bemannet.

Åsvær fyrstasjon ligger på en holme på sørsiden av Åsenfjorden utenfor Dønna. Fyrstasjonen ble opprettet i 1876 og er et ledfyr. Anlegget omfatter støpejernstårn, bolig, maskinhus/ uthus, naust, samt vei og to landinger. Ruinen etter et tidligere fyr ligger på en høyde ca 100m nord vest for støpejernstårnet. Denne fyrbygningen ble kondemnert etter uvær i 1917 før støpejernstårnet ble satt opp. Landingsforholdene er brukbare i rimelig vær.
Den 18,5 m høyt støpejernstårnet står på en 4,5 m høy sokkel av kraftig hugget stein. Fyret har en konisk form og er malt rødt. Boligen er bygget i en etasje oppå en 4,5m høy grunnmur i huggen stein som er sammenbygd med sokkelen på fyret.
Innenfor fredningsområdet er det foruten bygningene og ruinen kulturminner som oppmurt vei med rødmalt stangjernsrekkverk, trapper og landinger. Sammenstillingen av støpejernstårnet og ruinen av den opprinnelige fyrbygningen er fyrhistorisk interessant. Fyrstasjonen har miljøskapende verdi i sammenheng med fiskeværet Åsvær, og de storslagene naturomgivelsene med bl.a. Lovund som dominerende element.
Fyrstasjonen ble automatisert og avfolket i 1980.
Fyrstasjonene langs kysten er markante kulturminner som på en spesiell måte er med på å karakterisere Norge som kyst- og sjøfartsnasjon. Fyrstasjonene har både kulturhistorisk og arkitektonisk verdi; kulturhistorisk ved deres tilknytning til sjøfart, fyrvesen og kystkultur og arkitektonisk ved deres særegne form og plassering. Oppbyggingen og utviklingen av et landsomfattende fyrsystem med over 200 fyrstasjoner spredt langs hele kysten, er et av de mest omfattende prosjekter den norske stat har gjort.

Gravfelt med x antall gravminner. Nummerering av hauger og bautasteiner etter Smedstad (1992).