Beskrivelse fra lokalitet:
Stabburet ligger på Mohus ca en kilometer sørvest for Misvær sentrum. Bygningen ligger for seg selv på et flatt jorde ca 700m fra Misværfjorden, som er en arm av Skjerstadfjorden. Hele området er en morenerygg hvor det i ytterkanten mot Misværfjorden drives grusuttak, ca 400m fra stabburet. Fram til sammenslåingen med Bodø i 2005 var dette Skjerstad kommune.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Mer informasjon fins i Askeladdens merknadsfelt

Fiskeværet Å ligger på Moskenesøy i Moskenes kommune, nær den ytterste pynten på øya som er Lofotens ytterste odde. Bebyggelsen kan i hovedsak deles inn i tre grupper. Innhusgruppen og sjøhusgruppen som sammen danner den gamle kjernen i fiskeværet, og de omkringliggende nyere bolighusene. Av den eldre bebyggelsen står det igjen våningshus, uthus, stabbur, rorbuer, trandamperi, brygger , sjåer, smie, butikk m.m. De to fredete bygningene "Gammelgården" og "Øvergården", som ligger i innhusgruppen, er de eneste bygningene som er fredet.

VINJESJØEN / Ole H. Sæterås hus bolighus
Beskrivelse fra lokalitet:
Huset ligger tett inn til vegen. Nedenfor huset en liten hage og naust. Huset er festet under Vinje bruk som ligger på platået over sammen med Mosvik kirke.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Mer informasjon fins i Askeladdens merknadsfelt

Beskrivelse fra lokalitet:
Fogedgården i Havnegata 33 i Namsos er antagelig oppført i 1897-1900 av fogden i Namdalen. I 1912 kjøpte kommunen huset, som ble brukt som bolig og kontor av distriktslegen i Namsos til 1948, og deretter til ulike formål, til kommunen solgte det i 2000. Bygningen er i halvannen etasje i forenklet dragestil og sveitserstil med innslag av jugendelementer. Fundamentet er av naturstein og taket er skifertekket.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Kort bygningsmessig beskrivelse: Bolighus i by med enkelte kontorfunksjoner. Huset er i 1 1/2 etasje med ark på søndre langside. Huset er bygd i 3x6" pløyd lafteplank, panelt ut- og innvendig. Kjeller i naturstein under hele huset. Taket er tekket med hoggen skifer. Bygningen er oppført i forenklet dragestil/norsk sveitserstil med innslag av enkelte jugendelementer.
Beskrivelse fra Bygg:
Bolighus i by med enkelte kontorfunksjoner. Huset er i 1 1/2 etasje med ark på søndre langside. Huset er bygd i 3x6" pløyd lafteplank, panelt ut- og innvendig. Kjeller i naturstein under hele huset. Taket er tekket med hoggen skifer. Bygningen er oppført i forenklet dragestil/norsk sveitserstil med innslag av enkelte jugendelementer.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

19 (Fredning av område rundt et fredet kulturminne)

Fornminne: Rundhaug, skadet. Tegner seg nå som en pull med brem i SV til V til N, etter at en god del masse er fjernet. Langs NV-kant er den skadet av en SV-NØ-gående vei som går over bremmen. I veien sees steiner fra bunnlaget. I SV står en NV-SØ orientert garasje/bu på bremmen. Bremmens avgrensning tegner seg som en tydelig kant. Mot S er det murrester etter fundament for lysthus. Den gjenværende del av haugen, tegner seg som en haug med uregelmessige konturer i plan og profil, og bratte sider. Bevokst med gress og lauvtrær. Mål: opprinnelig diameter ca 35 m, bevart diameter 20 m, høyde 2,5 - 3 m.

Halten fyrstasjon ligger nær fiskeværet Halten og er del av «fyrkjeden» Sula, Vingleia, Finnvær og Halten fyr på Sør-Trøndelagskysten. Fyrstasjonen ligger på Store Rensøy og ble opprettet i 1875. Halten fyrstasjon domineres av det høye steintårnet som ble flyttet fra Lista fyrstasjon. Stasjonen var planlagt som tvillingfyr, men den fyrtekniske utviklingen gjorde dette unødvendig. I dag består fyrstasjonen av maskinhus, bolig, uthus samt naust og landing. Fyrstasjonen er bemannet.
Innenfor fredningsområdet er det foruten bygningene kulturminnene som tufter etter bolig, uthus, oljebu og smie, støpte veier og trapper med hvitmalt stangjernsrekkverk, radiomaster, flaggstang, hvitmalt legjerde, betonggårdsplass, hvitmalte murkanter mot hage og landing. Nede ved fjæra ligger rester etter rorbuer.
Fyrstasjonene langs kysten er markante kulturminner som på en spesiell måte er med på å karakterisere Norge som kyst- og sjøfartsnasjon. Fyrstasjonene har både kulturhistorisk og arkitektonisk verdi; kulturhistorisk ved deres tilknytning til sjøfart, fyrvesen og kystkultur og arkitektonisk ved deres særegne form og plassering. Oppbyggingen og utviklingen av et landsomfattende fyrsystem med over 200 fyrstasjoner spredt langs hele kysten, er et av de mest omfattende prosjekter den norske stat har gjennomført.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Sula fyrstasjon er del av «fyrkjeden» Sula, Vingleia, Finnvær og Halten fyrstasjon, beliggende ute i havet på Sør-Trøndelagskysten. Fyrstasjonen ble opprettet i 1909 og er et kystfyr. Sula fyrstasjon har en spesiell forhistorie, med to oppførte fyrtårn fra 1793 og 1804, før det nåværende tårnet ble satt opp i 1909. Nåværende tårn skal være bygget omlag der de to andre tårnene sto, som er det høyeste punktet på øya Store Sula, tronende over fiskeværet. Fyrstasjonen ble automatisert og avfolket i 1974.
Innenfor fredningsområdet er det foruten bygningene kulturminner som betong gangvei med rødmalte stangjernsrekkverk, gjerder, trapper og betongbelagt gårdstun.
Fyrstasjonene langs kysten er markante kulturminner som på en spesiell måte er med på å karakterisere Norge som kyst- og sjøfartsnasjon. Fyrstasjonene har både kulturhistorisk og arkitektonisk verdi; kulturhistorisk ved deres tilknytning til sjøfart, fyrvesen og kystkultur og arkitektonisk ved deres særegne form og plassering. Oppbyggingen og utviklingen av et landsomfattende fyrsystem med over 200 fyrstasjoner spredt langs hele kysten, er et av de mest omfattende prosjekter den norske stat har gjennomført.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Vingleia fyrstasjon er en del av «fyrkjeden» Sula, Vingleia, Finnvær og Halten fyrstasjon, beliggende ute i havet på Sør-Trøndelagskysten. Fyrstasjonen ble opprettet i 1921 og er et ledfyr. Fyrbygningen med tårn og uthuset ligger tett ved et gårdstun. Gangvei med stangrørsrekkverk fører ned til naust og landing. Svært mye av det eldre fyrtekniske utstyret er bevart, bl.a. den opprinnelige linsen, lampeskifter og et intakt klippapparat. Etter nedleggelsen i 1985 ble fyrdriften erstattet av en lykt i et glassfibertårn, med strøm fra et solcellepanel.
Innenfor fredningsområdet er det foruten bygningene kulturminner som landing med skinneopptrekk, solcellepanel, støpte gangveier og gårdsplass med levegg.

Fiskernes servicestasjon er bygd på 50-tallet og har fram til i dag vært i kontinuerlig bruk av lokale og tilreisende fiskere. Under gjenreisinga av fiskeværene etter krigen var en av hovedideene at alle funksjonene som tidligere var knytta til fiskebrukene skulle bort fra foredlingsanleggene. Egnebuer, rorbuer og sosiale innretninger for fiskerne skulle samles i servicestasjoner. På tross av at ideen fikk stor oppslutning, blei et slikt anlegg bygd bare i Honningsvåg.