Gårdsanlegg som utgjør et komplett tun med våningshus, låve, fjøs, eldhus, stall, loft, bur, sauefjøs, brønn og smie. Gården ligger rett vest for den gamle bykjernen. Det er nyere tid bygd et lite dukkehus vest for våningshuset.

Skomvær fyrstasjon ligger på en øy langt til havs sørvest for Røst. Fyrstasjonen ble opprettet i 1887 og er et kystfyr. Anlegget ligger i et frodig og åpent kulturlandskap med dyrkningsspor. Stasjonen har et høyt, slankt støpejernstårn. De øvrige bygningene er samlet tett rundt tårnet og omfatter maskinhus, boliger og uthus. Naust og landing ligger et stykke nedenfor. Fyrstasjonen har relativt gode landingsforhold.
Innenfor fredningsområdet er det foruten bygningene kulturminner som hage, gjerde, sisterne, rødmalte stangjernsrekkverk, gangvei, flaggstang, oljebeholdere, antennehus, radiomaster og landing.
Fyrstasjonen ble automatisert og avfolket i 1978.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Rørosbanen er benevnelsen på jernbanen fra Hamar over Elverum-Røros-Støren til Trondheim. Banen ble åpnet i parseller mellom 1875 og 1877. Strekningene Åmot-Koppang og Støren-Singsås ble åpnet ved årsskiftet 1875/76. Den 12. oktober 1877 ble hele banen åpnet av kongen på Røros stasjon. Rørosbanen ble landets første stambane, og den første med fjellovergang.
Arkitekt for Grundset-Åmotbanen, Georg Andreas Bull, hadde påbegynt arbeidet med bygningene for strekningen Støren-Åmot. Prosjekteringsarbeidene for denne strekningen ble overtatt av Peter Blix (1831-1901), jernbaneanleggenes arkitekt fra 1873 til 1878.
Bull hadde utarbeidet to stasjonsbygningstyper for strekningen Åmot-Tynset som han ga betegnelsene «Stor national» og «Liden national». Han benyttet en rektangulær, symmetrisk plan, og stilelementene mente han å ha funnet i den lokale byggeskikken.
Blix utviklet typene videre for høyfjellsstrekningen på Rørosbanen. Blix' versjon av «Stor National» eller «Mellemstation 1ste klasse» ble oppført på Alvdal, Tynset og Singsås. Den har et midtparti i to etasjer med tverrstilt gavl mot sporet og to lavere sidefløyer. Den oppløste bygningskroppen og det bratte saltaket er karakteristisk for arkitekttegnete hus på 1870-tallet.
Bygningen er oppført i tømmer. Etasjeskillet er på langsidene poengtert ved fremstikkende, dekorerte bjelkehoder. Det karakteristiske takutstikket blir båret av et rikt dekorert konsollsystem med utskårne, profilerte avslutninger. Dekoren ytterst på vindskiene og på sperrehodene har en særegen form og er av høy kvalitet. Disse dekorelementene er karakteristiske for Blix' stasjonsbygninger.
Eksteriøret er i stor grad intakt, bortsett fra dører og noen vinduer som er fornyet og endret. De dekorative elementene er godt bevart.
Arbeid med utskifting/tilbakeføring av deler av taket på stasjonsbygningen ble igangsatt i 1998. Det gamle skifertaket på venteromsdelen er beholdt, og eternitt og stålplater erstattet med samme type skiferheller som opprinnelig. Arbeidene er godkjent av Riksantikvaren.
Singsås stasjon utgjør et helhetlig stasjonsanlegg med stasjonsbygning, godshus og garasje liggende etter hverandre langs nordsiden av sporet. Stasjonsbygningen og godshuset ligger inntil den hellelagte perrongen og er forbundet ved et rekkverk av jern, med åpning for trappen som fører opp til perrongen fra gatesiden.
Bygningen har kulturhistorisk betydning som et typisk eksempel på hvordan jernbanen bygde for å imøtekomme sine funksjonelle behov og for å gi status til sin virksomhet. Sammen med andre viktige eksempler på jernbanens bygningsmasse fremstår denne bygningen som et representativt kulturminne i norsk jernbane- og samferdselshistorie. Den er med på å vise bredden, variasjonen og kvaliteten i jernbanens bygninger.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Beskrivelse fra lokalitet:
Det gamle handelsstedet ligger fint til under Kågtinden og like ved det smale Maursundet som tidligere var skipsleia. Det store hvitmalte våningshuset er det eneste av de gamle bygningene som fortsatt finnes her. Det er ellers bygd opp en ny fjøs og et naust. Det siste er bygd av Nord-Troms Museum som i dag disponerer bygningen.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Mer informasjon fins i Askeladdens merknadsfelt

4 rundhauger i et Ø-V orientert område. Ute på terrassekanten, lengst i NØ: Fornminne 1: Rundhaug, sterkt steinblandet. Noe uklart markert. Avpløyet litt i S. Avflatet form. Bevokst med gress, stor bjørk på toppen. Mål: diameter 8 m, høyde 1 m. 25 m lenger SV: Fornminne 2: Rundhaug, steinblandet. Klart markert. Svakt toppet form. Stort krater i toppen (diameter 4 m, dybde 1,5 m) som heller noe mot NV. Sparsomt bevokst med gress og mose. Mål: diameter 15 m, høyde 2-3 m. 15 m V for fornminne 2, på brinken mot NV: Fornminne 3: Lav steinblandet rundhaug. Uklart markert, men tegner seg ganske tydelig i terrenget. Noe ujevn overflate. Gress og einerbuskas. Mål: diameter 10 m, høyde 1,4 m. På en bergknatt, 20 m S for fornminne 2: Fornminne 4: Rundhaug, temmelig klart markert, men tegner seg noe utydelig i terrenget. Overflaten er ujevn. Bygget av stein og sandmold. Flere steiner synlig i overflaten. Gresstorv. Mål: diameter 9 m, høyde 0,8 m.

Prestegården ligger ca 100m sør for kirken fra 1728. Kirkested og prestegård har tradisjoner tilbake til middelalderen. Hovedbygningen er oppført i 1893. Den har rektangulær plan med lengderetning nord-sør, og inngangstilbygg på vestsiden. Bygningen er oppført i laftet tømmer og er i halvannen etasje. Utvendig er bygningen panelt med stående panel. Bygningn har saltak tekket med diagonalskifer.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Husmannsplass som representerer et bygningshistorisk og kulturhistorisk anlegg, typisk for Snåsa og tilliggende
områder.
Fredningen gjelder alle bygningene på småbruket Sandmo. Formålet med fredningen er å sikre bygningenes hovedstruktur og detaljering.

Prestegården ligger ved nordenden av snåsavannet, ca. 150m vest for Snåsa kirke. Den tre-fløyede hovedbygningen som ligger i tunets østre del, har gjennomkjørsel i midtfløyen. Denne gjennomkjørselen ligger i forlengelsen av kirkens lengdeakse, og har tårnoppbygg med pyramidetak kronet av en firkantet klokkelanternin.

Gårdsanlegg i tilnærmet lukket firkanttun, beliggende på et platå med bratt skråning ned mot Gaula, omlag 1 km fra Soknedal sentrum, i et karakteristisk og lite endret jordbrukslandskap. Anlegget omfatter våningshus, eldhus, fjøs, stall, låve og stabbur som er fredet. I tillegg er det en onnbu og årestue som er flyttet til eiendommen etter fredningen. Husene er typiske representanter for 1800-tallets trønderske byggeskikk.