Det nesten helt innelukkede firkanttunet er begrenset av et vinkelformet våningshus, oppført i to etapper mot sør, og en vinkelformet driftsbygning mot nord. Et stort stabbur ligger på den andre siden av Granåsveien, og det har vært et hageanlegg, tidligere beskrevet som en renessansehage.

15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

Lade ligger dominerende på høyderyggen mellom Ringve og Ladehammeren med et vidt utsyn over fjorden. Dette var kanskje den fornemste lystgården ved Trondheim. Både våningshus og driftsbygning er oppført samtidig i årene etter 1809, og anlegget regnes som et hovedverk i norsk klassisisme, særlig inspirert av palladianske forbilder i England. Bygningskroppene er bevisst gruppert omkring u-formede tun og danner tilsammen en helhetlig, monumental komposisjon. Også enkeltbygningene tilhører det ypperste i periodens trønderske panelarkitektur. Med unntak av to stabbur som sto rett vest for uttunet, er anlegget fremdeles komplett. I dag ligger det mellom veier og boligbebyggelse. Anlegget lukkes av et stakittgjerde, og alleen mot Lade kirke er i hovedsak intakt.

Det tidligere Leangen nordre ligger godt plassert i vestskråningen ned mot Leangbukta på Ladehalvøyas østside. Leangen representerer et sent utslag av den storslåtte lystgårdsutbyggingen ved Trondheim. Våningshuset fra 1820-årene består av en trefløyet hovedbygning og frittliggende forpakterbolig. Disse er tenkt helhetlig i sin utforming, og bebyggelsen slutter tett om en smal, intim gårdsplass. I nord er det en driftsbygning i vinkel, bestående av fjøs og låve. Utenfor tunet finnes et lysthus og et stabbur. Empirebygningene har hentet sin inspirasjon fra kontinentets steinarkitektur som her er omsatt til lokal trebyggingstradisjon. I særklasse, også i nasjonal sammenheng, er dansesalens håndtrykte, franske tapeter fra 1818.

Fra SKE: NTNU Gløshaugen utgjør det som var campus for det opprinnelige høgskoleanlegget til NTH. Hovedbygningen ligger sentralt plassert hvor den er godt synlig fra byen og områdene rundt. Bak Hovedbygningen ligger et stort campus, med den gamle kjemibygningen og de store sentralbygningene, forbundet med den lange og brede korridoren som populært kalles "Flystripa", eller "Stripa", i midtaksen. Øst for campus ligger De varmetekniske laboratoriene og på vestsiden elektrobyggene. Vest for Hovedbygningen ligger Gamle fysisk institutt, og bakerst på skrenten ned mot Lerkendal ligger kjemiblokkene og Realfagbygget (kilde: Trondheim byleksikon s. 398). Til komplekset hører også Lerkendal gård med bygninger til.Parken på nordsiden av Hovedbygningen er fredet. Hovedelementet i parken er alléen som går fra Elgeseter gate og Studentersamfundet i en bue opp til Hovedbygningen på Gløshaugen. Alléen består av platanlønn. De utgravde massene fra Hovedbygningen ble brukt til å lage terrasser foran bygningen.For øvrig består parken av plener, hekker og gangveier, samt en rekke store trær. De vanligste tresortene er bjørk, lerk, kastanje og eik. På vestsiden av parken - som for øvrig ikke er fredet - finnes også edelgran, furu og flere svært høye popler. De av NTNU Gløshaugens uteområder som berøres av fredningsforslag er parkområdet mellom Hovedbygningen, Gamle kjemi og Gamle elektro og avmerket område på Lerkendal gård.Bygningene på Tyholt (fire byggnr i SKE) inngår også i komplekset:11467 Havlaboratoriet, 11465 Kavitasjonslaboratoriet, 11468 Marinteknisk senter, 11466 Skipsmodelltanken.
Lerchendals våningshus, oppført i 1762, er et tidlig eksempel på de lystgårder velstående byborgere oppførte til sommerbruk i Trondheims umiddelbare nærhet. Det palladianske huset representerer en sjelden type både eksteriørt og interiørt. I dag ligger de gjenværende tre husene (i tillegg til hovedbygningen - et stabbur og anneks også av høy alder) i uplanert terreng mellom moderne hus og veger, men opprinnelig tronet bygningene på et lite høydedrag, fremhevet av hageanlegg og trær. Siste rest av den vinkelformede driftsbygningen, som lukket tunet mot sør og vest, ble revet i 1970. Hageanlegget i skråningen mot vest lå opprinnelig med en vid slette nedenfor. I flukt med våningshuset fantes lange treplanteringer på begge sider som fremhevet siluetten på høyden.

Ringves langstrakte firkanttun trer markant fram i terrenget på en høyde på Ladehalvøya. Bebyggelsen består av hus oppført fra 1600-tallet og fram til etterkrigstiden, og anlegget er etter 1952 suksessivt omdannet fra et gårdsbruk til et musikkhistorisk museum. Den fredede Wesselbygningen er en lang og smal trønderlån og dens opprinnelige del skal ha tjent som våningshus den gang gården var familien Wessels sommerbolig. Bygningen ble til dels fredet ut fra personalhistoriske kriterier, som Peter Wessel Tordenskiolds barndomshjem, selv om dette er usikkert. Det var nok somrene han tilbrakte her, da familien hadde Ringve som sommersted og bolig i sentrum.

TAVERN (TAVÆRN) Museum / MUSEUMSANLEGG - vertshus
Beskrivelse fra lokalitet:
To og en halv etasjes laftet vertshus som tidligere sto på Brattøra, men som i 1949 ble reist på Trøndelag Folkemuseum. Bygningen har stående panel og valmtak tekket med rød, krum tegl. En enetasjes bindingsverksbygning og en port lukker gårdsrommet mot øst. Fordi huset tidligere delvis sto ute i vannet, står det nå på grunnmur i den ene enden og stolper i den andre. Før nedtakingen bar bygningen preg av en rekke ombygginger, og ved gjenreisningen søkte man å gjenskape den opprinnelige planløsningen. Arbeidet ble ledet av museets daværende konservator, Sigurd Tiller.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Mer informasjon fins i Askeladdens merknadsfelt

Skårvoll har en fremtredende beliggenhet på et høydeplatå omkring 200 meter vest for riksveien. Tunet er omgitt av dyrket mark på alle kanter. Bygningene utgjør tilsammen et intakt firkanttun, og husene er, både utfra enkeltbygningenes arkitektoniske kvaliteter og gjennom den isolerte og karakteristiske plasseringen, et særs fint anlegg i Sør-Trøndelag.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)

På Røssholmen ligger en gravhaug, diameter ca 10 m, på halsen mellom to større bukter.

Fyret ligger ca. 40km i luftlinje vest for Namsos sentrum, like nord for Halmøya i Flatanger kommune. Det har en høyde på ca. 9 meter, og er bevart som sjømerke. Til anlegget hører også en fyrmesterbolig, som er i privat eie, og et naust.
15 (Fredning av bygninger, anlegg m.v. fra nyere tid)