Funnområdet er 220 x 150 m vidt, orientert NNO - SSV. Innan heile dette området er det påvist spreidde busetnadsspor med eldstader, ei tuft og restar etter åkrar. Desse spora går attende til både steinalder og bronsealder.

Fornminne 1-9: Tufter, Karlebotn-type, i to rekker. Dårlig bevart.
2019: Kartfesting basert på beskrivelse og rapport/kart, sett i lys av ortofoto, LIDAR og terreng. Må kontrolleres i felt for nøyaktig geometri.

Registrert i 1984; kontrollregistrert i 1995 av FFK; kontrollregistrert og kartfestet i 2018 av Stone Age Demographics.
Lokalitet består av to deler: nordvestlige del omfatter steinaldertuft (enkeltminne 1-6 og 10), sørøstlige del omfatter tre gammetufter (enkeltminne 7-9)
Beskrivelse 2018, Stone Age Demographics:
Kontrollregistrering av steinaldertuftene, dvs. lokalitetens nordvestligste del. Lokaliteten med steinaldertufter ligger direkte ved mindre elv, og deler av 1-2 tufter synes å være rast ut over elvefaret. Terrassen er ganske bred og lyngbevokst. Nedenfor skråner terrenget ganske bratt ned mot stranda. Det er noen større stein i dagen i området. Stranden nedenfor er helt rett og det er ingen skjermet hamn i umiddelbar nærhet.
Lokaliteten ble opprindelig registrert av Andreassen og Mydske i 1984 og kontrollert i 1995. I 1984 ble det registrert 6 steinaldertufter og 3 gammetufter, i 1995 ble det funnet 5 steinaldertufter og 3 gammetufter. Vi innmålte 6 steinaldertufter, hvorav en (enkeltminne 10) ikke var registrert tidligere. Den ligger inntil elvebrinken og er delvis utrast, her ble det observert bare en tuft i 1984 og 1995. I 1984 ble det imidlertid registrert en tuft (F9/ enkeltminne 6) rett nedenfor den sørligste av steinaldertuftene (enkeltminne 1), som ikke ble gjenfunnet. Det ble i 1995 tatt et prøvestikk i tuften lengst sør og det ble funnet et kvartsittavslag.
2 tufter synes å være delvist rast ut i elvekanten. De 4 øvrige ligger på rekke langs strandvollen. Tuftene ligger mellom 11 og 12,5 moh.
Beskrivelse 1995:
Fornminne 1-5: Tufter, på rekke mot elvebrinken, den ytterste delvis utrast. [tilsvarer F4-F8 fra 1984-registreringen].
Fornminne 7-9: Hustufter. [tilsvarer F1-F3 fra 1984-registreringen].
Beskrivelse av tuftene finnes under hvert enkeltminne.
Beskrivelse 1984:
Lokalitet bestående av hustufter fra nyere tid (F1-F3/ enkeltminne 7-9) og hustufter fra yngre steinalder (F4-F9/ enkeltminne 1-6). Steinaldertuftene ligger på rekke ut mot elvebrinken, hvor den ytterste, F8, delvis er utskredet i elva.

Registrering i 1984:
Nr. 1-11: Tufter fra yngre steinalder (tuftene er merket med F29-37, F51 og F58 i rapport og på kart i rapport).
Nr. 12-64: Gravrøyser?, lave, ca 30-70 cm, noe varierende i form og størrelse, sterkt mosegrodde og lyngbevokste, men med stein i dagen. Ligger på rekker. I rapport omtales også flere utydelige gravrøyser, som ikke er registrert.
*MRK: Tufter endret status til automatisk freda. Alle røyser lå inne i askeladden som "Hustuft" og uavklart status, disse er endret til "Røys", selv om opprinnelig er registrert som gravrøyser. Status på røysene er fortsatt satt som uavklart. Røysene må kontrolleres i felt før funksjon kan diskuteres (-2015 Kenneth W.Vollan).
Kontrollberfart august 2022: Tuftflatene innmålt på nytt og røysene vurdert. Det virker overveldende sannsynlig at røysene er rydninger fra flaten liggende mellom, da de ligger nøyaktig langs beitemarka/jordet på hver side og området i seg selv er ryddet for stein. Tolkning som gravrøyser virker i hvert fall særdeles tvilsom. De kan likevel være samiske rydningsrøyser av høy nok alder til å kunne være automatisk freda, da Friis indikerer samisk bosetning på Eidvågeid. Røysene lagt inn med punktgeometri ut ifra innmåling, samt kart og beskrivelser i rapport fra 1984. Som rapporten nevner er det nok flere røyser, men de er vanskelig å skille fra hverandre stedvis. De to avlange formene mot NV fra hovedgeometrien representerer område med rydninger.

Feltet består av to deler, som skiller seg fra hverandre både hva beliggenhet og fornminnetyper gjelder. På sletta mellom Kirkegårdsnes og Brattnes finner vi de tydeligste og blant lokalbefolkningen best kjente fornminner:
Fem rektangulære tufter, og en sammensatt tuft (av Bratrein omtalt som mangeromstuft). Den største rektangulære tuft er orientert NNV-SSØ med mål 16 x 8 m og inntil 1 m dyp forsenkning. Denne tufta har kraftige voller, bredde inntil 2,5 m og høyde inntil 0,8 m. Langs begge langvegger er tidligere pløyd og ca. 10 m av den VSV-lige langvegg er fjernet eller omrota og delvis kasta inn i tufta. Ca. 13 m ØNØ for denne tufta (langhustuft hos Bratrein):
Mangeromstuft, med 6 nesten rektangulære "rom" samt mulig inngangsparti i V-kant. Tufta er forma som en rettvinkla trekant med en ca. 20 m lang arm mot ØNØ og en 17 m lang arm mot SSØ. Grasbevokst med svært kraftige og godt markerte voller av jord og inntil 0,7 x 0,4 x 0,4 m stor kuppelstein. Vollene er 1 - 4 m breie og 0,3 - 1,7 m høge. Største dybde (i hjørnerom) 1,3 m. Enkelte steder en grøft som markerer vollens utside. I midtre rom på ØNØ-arm er gravd en rektangulær forsenkning med mål Ø-V 1 m, bredde 0,7 m, dybde 0,4 m. Skissse av mangeromstuft i registreringen fra 1977.
Av de 4 noe mindre, rektangulære tufter ligger en i N-kant av mangeromstufta, de øvrige 3 ligger 10-15 m S for de to store tufter. Alle er orientert Ø-V med åpning i voll i Ø-kant, unntatt en som er orientert N-S med en Ø-V-gående rektangulær forsenkning i N-del. Denne tufta har mål: 10 x 7 m, med forsenkning 3 x 2 m og 1,1 m dyp. Kan være to tufter oppå hverandre. De 3 tuftene har mål Ø-V ca 5,5 m, bredde 4,5 - 5 m, dybde inntil 0,75 m. Alle 4 sistnevnte tufter har voller inntil 2 m breie og 0,5 m høye. Lyng og grasbevokst. Endel kuppelstein kan sees.
Feltets andre del ligger på begge sider av eidet og NØ for første del. Langsmed nedre terrassekant på begge sider ligger tilsammen 13 rektangulære forsenkninger orientert langs terrassekanten. Mulig tufter. Forsenkningene er lyngbevokste som terrenget, med en del kuppelstein i enkelte.
På N-lige terrasse, i Brattnesets S-helling er 4 forsenkninger mer eller mindre ødelagt av to nye (1976) grustak, og i det V-lige grustak finnes store mengder trekull, aske og brent stein som tyder på at flere fornminner har blitt fjerna. De øvrige 5 forsenkninger på denne siden av eidet er godt bevarte, likedan de 4 på S-siden. Mål: lengde ca. 3 m, bredde ca. 2 m, dybde varierer fra 0,3 - 1 m.
Ca. 5 m lenger oppe på terrassen ligger en tilnærmet kvadratisk tuft, ca. 5 x 5 m med lave voller, forhøyning i midten, dårlig markert, men bra synlig.
Resten av fortidsminnene i denne Ø-del av feltet ligger på terrassen og et kuppelsteinsområde inn mot Brattneset på N-sida av eidet. Det utgjøres av to NNV-SSØ-gående grøfter med oppkasta masse på sidene og åpen ved terrassens forkant i SSØ. Lengde ca. 8 m, bredde inntil 2 m og dybde inntil 1 m. Den oppkasta masse som (har) inntil 2 m brei og 0,3 m høy voll. Kuppelstein i bunn og sider, ellers lyngbevokst.
Langs terrassekanten ligger videre to tilnærma rektangulære forsenkninger (mulige tufter), svært utydelige. Orientert som terrassen, med mål ca 4 x 3 m. Nær disse en rundaktig tuft, utydelig og uklart markert av inntil 0,2 m høg og 1 m bred lyngbevokst voll av kuppelstein. 3 m N for Ø-ligste grøft er en oval tuft i kuppelsteinområdets SV-kant. Lyngbevokst i bunnen med inntil 1,5 m bred og inntil 0,6 m høg voll av kuppelstein. Mål ØNØ-VSV ca. 6 m, bredde 4,5 m, dybde på forsenkningen inntil 0,9 m.
I kuppelsteinsfeltet finnes minst 17 tilnærma runde eller rektangulære forsenkninger med mål fra 1 m i diameter til den største rektangulære 4 x 1,5 m. Dypeste er 1,2 m. Noen har antydning til voll av kuppelstein.
5 m ØSØ for Ø-ligste grøft er enda en utydelig og uklar rundaktig tuft. Bare en lav voll i SV antyder tufta. Vollen er 1 m bred og 2 m høg.
De 4 rektangulære forsenkninger på S-siden av eidet, samt 3 rektangulære tufter på sletta og S for de to største tufter her er på Vestre Kirkegårdsnes. De øvrige fornminner er på Østre Kirkegårdsnes.
Ca. 100 m V for feltets V-del og ca. 1 m fra veien til Sivlunjarga, ble det for 60-65 år siden gjort et funn av beinrester. Funnet ble gjort av P. Israelsen og hans bestefar. Beinrestene hadde vært svært skjøre, men Israelsen mente at de stammet fra et menneske. Bl.a. kunne han huske et bein som han mente var et lårbein. Funnet ble gjort under graving etter skjellsand, men gravingen ble innstilt pga. at de trodde de var kommet i berøring med gravplassen. Vegvesenets aktivitet har nå ødelagt markas overflate i dette området.
Feltet som tidliger nevnt er en del skadet av uttak av steinmasse. Da det her er enkelt å foreta uttak av steinmasse, samtidig som avsetningsmulighetene er gode, kan det være fare for at det også senere kan bli foretatt flere ukontrollerte uttak. Grasmarka nær de største tuftene er en del skjemmet av hjulspor, disse skyldes hovedsakelig den massestransport som ble foretatt. Men hjulsporene skyldes også en del utstrakt kjøring med privat bil i området. Bukta er populær som utfarts- og campingsted. Området bør kontrolleres.
Befaring 11. september 2020: Nøyaktig innmåling i felt av en rekke av de synlige strukturene i Kirkegårdsbukta. Noen av tuftene på N- og S-sida er trolig større hellegroper eller rester av lignende aktivitet. Likeledes er "grøftene" heller båtopptrekk lik de i Forsølsundet og i Risvåg. På flaten rundt de større tuftene er det flere groper og hull av uviss karakter.

Fornminne 1: "Komsaboplass".
2019: Kartfesting basert på beskrivelse i litteraturen, sett i lys av ortofoto og terreng. Må om mulig kontrolleres i felt for nøyaktig geometri.
Fra A. Nummedals (1929) "Stone Age Finds in Finnmark", s. 38-39:
"In Repvågeidet there is a little tarn , dammed by two beach-ridges, one on the north side of the tarn, the other on the south, both at 20 m above sea-level. On both the covering turf had been blown away, and here, scattered about on the surface, were worked pieces of flint, quartz, and quartzite. I tried to dig, but this proved hardly worth while, as it was no culture-bearing layer (...)."

Fornminne 1: Ringformet steinsamling, antas å ha vært muring, ca. 3 m i diameter. Steinene falt innover. Ikke røys i midten. Mosegrodde steiner. Kan være telehiv, men virker noe påfellende.
God fiskeplass i vannet ved neset. Området med 15 fastringer (geđge-borrat/lagringsgroper) tvers over vannet 400 m mot V. Ca. 1 km mot NØ ligger gresslette (melkingsgjerde) i skogen. Mange teltplasser for flyttsamer like ved.
2019: Kartfesting basert på kart og beskrivelse i registreringsrapporten, samt sammenligning med ortofoto. Må kontrolleres i felt for nøyaktig geometri.

Røysa som vert kalla Storrøysa er 15 m i tverrmål og opptil 2,5 m høg. Ho er bygd av 0,1 - 0,7 m store steinar/blokker. Røysa er ein del utkasta i vestre delen. Tett ved kanten i NO er det ei 2,5 m lang og ca. 0,7 m brei kiste, orientert ONO - VSV. Kista er bygd av 0,3 - 0,9 m store steinar/blokker. Røysa er godt markert i lendet, men noko overvaksen av mose. Langs kantane av røysa veks det nokre bjørke- og rognetre.

Fornminne 1: Heller, er \S\-vendt. Bunnen av helleren er dekket av snø. Mellom større og mindre steiner er det gressbevokst. Høyde ved dråpefallet inntil 4,5 m, bredde ved åpningen ca 5 m, dybde ca 7-8 m. En hodeskalle skal ha blitt funnet under henting av steiner her av tyskere under krigen. Mulig urgrav?

Fornminne 1-5: Tufter. Feltet består av 5 ovale tufter, de fleste viser seg som tydelige forsenkninger, godt markert med voll. Den S-ligste tuft,som ligger i skillet mellom Stenbakken og Otterbukten er uklar i det grasbevokste terrenget, men vollen med kuppelstein under grastorva kan godt kjennes. De øvrige er lyng, gras og bjørkebevokst og særlig de to N-ligste som ligger nær riksvei 6 er svært tydelige med en inntil 1 m dyp forsenkning. Alle tufterne har flere innganger, opptil 3 i N, Ø og S. I alle kjennes ildsted. En del større stein og annen masse fra veien ligger på V-vollen av de to N-ligste tufter, og ei stikkrenne fra veien er gravd gjennom denene vollen inn til tufta. Den nest S-ligste tuft er anvendt til søppeltømming. Ellers synes tuftene godt bevart. Mål: N-S inntil 12 m, Ø-V inntil 10 m, vollens bredde 1-3 m, høyde inntil 1 m.