9 tufter både av hus, fjøs og uthus. Tuftene er tydelige og steinmurene ligger fremme i dagen. Noen av tuftene er meget store og dype (dvs nedgravde). Samisk gårdsbosetting.

Område med teigpløying og åkerreiner som strekker seg fra steingjerdet S for Bogsbingen opp mot Lillebog. Flere paralelle flater med smale grøfter i mellom. Nedefor dyrkningsflaten er det mindre rydningsrøyser. Avgrensningen av lokaliteten er uavklart. Tiltak i området må avklares med Kulturminneseksjonen ved Østfold fylkeskommune.

Kullgrop. Kontrollregistrert v/Hedmark fylkeskommune 24.05.16: Geometri korrigert til ca. 16 m vest for opprinnelig kartfesting. Beliggenhet på en liten avsats i helling, kraftig voll rundt gropa i Ø, S og V. Mål: br 2m, h 0,4m. D 6m, dybde 0,7m.

Heller med kull I provestikk

Helleri bratt knaus,brent bein og kull I overflaten

Hallvordhula. hovedrom 6x3 m, indre rom 2x3 m. staahoyde I deler av hovedrom. mye moderne soppel, jordbor viser kulllholdiglag under 15 cm jord. svart gjengrod aapning. god sikt over kaarvaag og
Registrering august/september 2021: Hula er 9 meter lang og er på det breieste 3,75 m. 1,5 meter av denne bredden ligger imidlertid under en svært lav vegg, den fremkommelige bredden vil derfor være litt over 2 meter. Det er ståhøyde i deler av hovedrommet som måler rundt 1.5-1.80 m. Hula ligger i svært tett granskog og er derfor noe vanskelig å måle inn. Det ble ikke oppnådd godt signal i felt. Hula er derfor lagt inn etter funn i skyggerelieff (lidar) og omtrentlig orientering i terrenget. Det ble hugget noe skog av Averøy kommune for å gjøre stien og hula mer tilgjengelig og synlig.
I forbindelse med registreringa ble det gravd et prøvestikk rundt 4 m inn i hula. Det ble funnet et kullholdig lag på mellom 10-20 cm dybde. Dette er sendt inn til datering. Resultatet kommer.

Steinalderlokalitet beliggende omtrent midt i slakt, delvis oppdyrket dalføre med utløp i sjøen mot NØ. Påvist med 23 prøvestikk, hvorav 14 funnførende med tilslått flint. Sandholdig undergrun.

Diger rund steinblokk. Først brukt som løe. Seinere blei en stein inne i helleren skutt bort, og helleren blei tatt i bruk som sommerflor.

Steinhellebru, ledd i rideveg som var postveg 1793-1832. Selve ridevegen kan være enda eldre.