Kulturlandskapstype: Gammel slåttemark og dyrket mark.
Ligger på den NNØ-SSV-gående strandterrasse, ca 20-25 m over havet:
Fornminne 1: Steinring (R1, Km1). Den er bevokst med torv og lyng. En elv renner gjennom i V-Ø-retning. Havet i øst og fjellskrent i vest. Den ligger 11 m N for elva og 30 m Ø for en stein. Steinringen er rund, diameter er ca 3 m. Består av flate steiner ca 30-50 cm i diameter. Den ligger på en løsmasserygg med en liten skjæring mot elva. Muligens spor etter avslag? 50-150 m S for elva:
Fornminne 2: Tre steingjerder (Km2), som ligger vest for tidligere dyrket mark. Steingjerdene er laget av rullesteiner, og er opptil 1/2 m høy (se bilde nr 4,5,10). I tidligere dyrket mark:
Fornminne 3: To nyere tids tufter (Km3). Tuft 1 ligger ca. 19 m nord for hus 1 og tuft 2 ligger 9 m sørvest for gjeterhytta. Tuft 1 er rektangulær, orientert Ø-V. Lengde ca. 8 m, bredde ca. 5 m, dybde 1/2 m. Bevokst med gress. Vises som forsenkning i vollen. Tuft 2 er rektangulær, orientert Ø-V, 6 m N for tuft 1. Lengde ca. 7 meter, bredde 6,5 m, dybde 1/2 m. Det er spor etter steinmur. Er en fjøstuft. Bevokst med gress.
2019: Kartfesting basert på beskrivelse sett i lys av ortofoto og terreng. Må kontrolleres i felt for nøyaktig geometri.
2021: Enkeltminnegeometrier lagt inn fra LIDAR-data og lokalitetsgeometri noe endret for å samsvare. Steinsetninga er noe uvisst plassert. Steingjerdene vanskelig å bestemme. Må kontrolleres og innmåles i felt.

OGNA, gnr. 12 (=95) Ogna (Ogna sogn). Eldste omtale av en kirke på (gnr. 95) Ogna er i 1442 (Ogna kirkiu, DN II:748). 8 november 1347 var biskop Guttorm av Stavanger på Ogna og utstedte vidisse av et brev fra kong Magnus (DN II:286), og mest sannsynlig skjedde det i forbindelse med en visitas ved kirken. Den middelalderske steinkirken hadde rektangulært grunnplan uten innsnevring for koret. I 1840 ble kirken forlenget mot øst med et tømret kor, samtidig som 1600-tallets våpenhus ble erstattet med et tretårn. Kirkens vestportal, dens tidligere østvindu samt en åttekantet døpefont kan datere kirken til nærmere 1300. Som kirken på Sola har også Ogna kirke fungert som seilmerke (Lexow 1958:63f). Ca. 1620 var Egersund hovedkirke med Ogna som anneks. Tienden ble svart på vanlig vis ved begge kirker (St.S. 274f). Kirken fikk tilbygd nytt kor og vesttårn i 1839. Kirkegården er blitt utvidet i 1856, 1877, 1887, 1927 og i 1943, slik at den pr. 1950 nådde helt fram til riksvegen (Lindtjørn 1950). På slutten av 1900-tallet er det blitt bygd til kirken ei «kirkestue» sørover fra koret og deretter i vinkel mot vest. Kirken står som del av gårdstunet ved nordbredden av Ognaåna der denne renner ut i havet. I 1521 lå Ogna som anneks til kirken på Varhaug, for da ble en gård i Ogna sogn sagt å ligge i Varhaug prestegjeld (DN VIII:499). Ca. 1620 var Egersund hovedkirke med Ogna som anneks (St.S. 274). 8. november 1347 var biskop Guttorm av Stavanger trolig på visitas på Ogna (DN II:286). På kirkegården ligger fragmenter av en sannsynlig middelaldersk gravstein. (Kildegjennomgang til registrering av middelalderkirkesteder av NIKU ved Jan Brendalsmo, RA sak 06/02235-21- oppdatert tekst 2016)
Beskrivelse overført fra ID 14805:
Kirke og kirkegård: 1): Kirken. Middelaldersk steinkirka, skipet er oppført i stein med et vindu på sørsiden og to på nordsiden. Hvitkalket utvendig. Skipet er det eneste middelalderske del av kirkebygningen. Våpenhuset og tårnet i vest, koret og sakrestiet i øst er alle oppført i tre og er tilbygget senere. 2): Kirkegård: Kirkegården er flere ganger utvidet slik at avgrensninger av den opprinnelige middelalderkirkegarden i dag ikke lar seg påvise i terrenget. Mot V avgrenses kirkegården i dag av RV 44, mot N og S av to gårdsveier, hvorav den nordlige er den opprinnelige veien Ogna. Hellvik mot øst er det nylig foretatt en utvidelse av kirkegården og her avgrenses den av dyrketmark. 3): Inntil nordveggen av våpenhuset ligger to fragmenter av mulige middelalderske gravstein. TIDLIGERE FUNN PÅ GÅRDEN: AmS Aksj. nr. 1984/39 funn fra kirkegravning.

Kirkerruin, identifikasjonen usikker. Muligens fransiskankonventets i Trondheim klosterkirke. Konventet opprettet på 1300-tallet og skal ha overtatt eldre kirke. Klosteret brant i bybrannen 1532. Spor etter klosterbygninger S for kirken skal ha blitt påvist i 1900. Annen tolkning sognekirken Korskirken. Kirkegården på N-siden av kirken utgravet i flere omganger.

Fundamenter til større bygning, trolig klosterkirken, funnet ved gravearbeider i 1843. Trolig lite igjen av anlegget.

Kulturlandskapstype: Utmark. 165 m NØ for R12 (eget skjema), 50 m V for flomålet: Fornminne: Gammetuft (R13), lyngvokst, rund med svake voller, diameter 4 m usikker.

Eldste omtale av kirkestedet er da presten nevnes i 1308 (Kol de Alda, DN IV:79). Kirken nevnes ca. 1330 (kirkian j Alda, BK 12b). En kirke bygd 1759 står fortsatt på (gnr. 87) Måri, på auren der Oldeelva munner ut i Nordfjord. Dette er en tømmerbygning med korsformet grunnplan. Den ble bygd til erstatning for en liten langkirke i tømmer reist i 1746, men som blåste ned i en vinterstorm i 1757. Før det hadde det stått en middelaldersk stavkirke på samme tuftsted. Utgravninger under koret på nåværende kirke i 1969 viste grunnmuren etter stavkirken, som hadde et skip på 11 x 7 m og et kor på 6 x 7 m. Kirkegården rundt gammelkirken benyttes fortsatt.

Lokaliseringen av er uavklart. Bakgrunn for grov lokalisering er ID 32268 samt navnet Kjørkehaugen.

Middelalderkirkegården er i bruk. Ved registreringen i 2009 var det mer enn 10 gravleggelser fra tiden etter 1945. Seneste gravleggelse vra da fra 2009. Avgrenset av skråning i V, anslagsmessig avgrensning i N, S og Ø.
En øvre, gammel kirkegård på kirkens vestside kalt Vossabakkjen (Vossabolken) er omgitt av gamle steingjerder. Da nåværende kirke ble reist ble samtidig kirkegården utvidet: ”grensa for kyrkjegarden i nord og aust vart flytt langs bygdevegen”. I 1893 ble det satt opp en støttemur under ”Vossabakkjen” (område III-IV). Kirkegården ble noe utvidet mot sør i 1951 av Bjoa Buldoserlag, og i den sammenheng ble en del av den gamle kirkegårdsmuren revet (Heggland 1993).

Kulturlandskapstype: Gammel innmark. 400 m VNV for Kokelv bro, 75 m N for veien, 250 m ØSØ for huset på 22/18: Fornminne 1: Gammetuft (R6, Km1), gasvokst, rektangulær 11 x 6 m orientert N-S, to rom og inngangsparti i østrelangvegg. tufta har voller og er noe nedgravd i bakken. 50 m Ø for fornminne 1: Fornminne 2: Gammetuft (R6, Km2), grasvokst, rektangulær 8 x 6 m orientert Ø-V, ett rom og inngangsparti på langveggen mot N. markert med voller med høyde opptil 0,3 m, bredde opptil 1 m. Mellom de to tuftene er to/tre tufter, nokså overgrodd, kan være fra steinalder.