SKI, gnr. 131 Rullestad (Ski sogn). Den romanske steinkirken hadde opprinnelig rektangulært skip og smalere, rektangulært kor. Kirken er blitt omfattende forandret ved at den i 1860 fikk bygd til et vesttårn, der nedre del er i stein og i 1934 et sakristi i stein øst for koret (NK 25f). Kirken står på grunnen til (gnr. 131) Rullestad, tidligere Skede prestegord (jfr. NG 46). Opplysninger om prestbol eller andre landskyldrettigheter til Ski kirke mangler ca. 1400 (RB 115), men det forhold at Prestegaardenn vdj Skie sogenn på 1570-tallet lå med bygsel til mensa ved Kråkstad hovedkirke (St. 7 jfr. DN XXI:1022-23) viser at det tidligere var prestbol ved Ski kirke. I og med at det ikke er kjent prester ved kirken må den ha blitt betjent fra en annen kirke, trolig Kråkstad, allerede i andre halvdel av 1300-tallet. Utfra lokaltopografi, gårdsgrenseløp og navnetyper bør foruten Rullestad også (dagens gnr. 77) Ski, (76) Skiseng og (116) Klokkerud, samt muligens (78) Herusti, (79) Midsjø og (80) Lunde kunne regnes til opphavsgården i tiden da kirken ble reist. I 1400 skulle biskopen under visitas ha 2 nattleger firi Skæides kirkiu og han tok 4 huder i katedratikum (RB 549). Kirken har en romansk døpefont i kleber (NK 29). Kirken ble bygd i et større gravfelt, og rester av dette finnes fortsatt tett ved kirken i øst og sørøst. (Kildegjennomgang til registrering av middelalderkirkegråden av NIKU ved Jan Brendlasmo, RA sak 06/02235-21)

Skiptvet kirke er en middelaldersk steinkirke med rektangulært skip og kortere og lavere, rett avsluttet kor i øst. Skipets gavler, våpenhuset i vest og sakristiet i øst er av tre. Opprinnelig hadde kirken klokketårn i vest, men den øverste delen av tårnet er revet. Åpningen mellom skip og tårn ble utvidet etter en brann i 1762, slik at tårnfoten ble en forlengelse av skipet. Korbuen har også opprinnelig vært mindre, men på 1700-tallet ble den utvidet i hele korets bredde. På mønet over skipet sitter en åttekantet takrytter. Både tårnhjelmen og de skrånende veggene er tekket med kobber. I kirkens nord-vegg finnes en blokk med en skålgrop, denne har id 21819.
Bortsett fra prekestolen og altertavlen fra 1760-tallet, ble hele kirkeinteriøret fornyet i 1895. Deretter ble interiøret restaurert ved arkitekt Harald Sund og maleren Ulrik Hendriksen i 1937. I den anledning ble murene hvitkalket og galleriene forandret, og kirken fikk nytt korskille, ny prekestolhimling, døpefont og nye kirkebenker. Ingenting av middelalderens inventar er bevart.
Altertavlen fra 1768 ble tilbakeført til Skiptvet kirke fra Norsk folkemuseum i 1937. Storfeltet har et maleri av Nattverden, signert Albert Lobech, og under bildefeltet står innstiftelsesordene. Vingestykkene er i akantusbarokk med bånd og løvverk. Oppsatsen på toppen og ørnehodene øverst på akantusvingene er av nyere dato.
Kilder:
Christie, Håkon og Sigrid: Norges kirker, Østfold II, Oslo 1959
Rasmussen, Alf Henry: Våre kirker. Norsk kirkeleksikon, Kirkenær 1993
SKIPTVET STA. MARIA (hovedkirke), gnr. 56 Skiptvet prestegård (Skiptvedt sogn). Den romanske steinkirken, som har rektangulært skip og smalere, rektangulært kor og som opprinnelig hadde vesttårn (NK 309f) står på (gnr. 56) Skiptvet. Gården var bruksdelt i 1401 (RB 173) og har i ettertid fått seg tillagt flere gårder (NG 85f). Utfra lokaltopografi, gårdsgrenseløp og navnetyper bør foruten navnegården Skiptvet trolig også (dagens gnr. 57) Karlsrud med (57/10) Vestgård ha hørt under opphavsgården i tiden da kirken ble reist. I 1401 ble prestbolet ført som prestboleth uten navn men med skyldstørrelse (RB 173), rimligvis et bruk av Skiptvet (jfr. DN I:487). I 1400 het det at det skulle gjøres åbud på prestbolet men hyppighet ble ikke presisert. Samtidig lå biskopen her visiterande ij neter og han tok 4 huder i katedratikum (RB 566f). 1426 skulle biskopen under visitas ha ij nætter a Skygzthueit (DN IV:829). I februar 1376 var trolig sira Haluarde Gudlæifssyni profastenom j oefra lutanum Borgasyslu på visitas på Skiptvet (DN V:289), og 28. mars 1384 Haluarder Gudlæifs son korsbroder j Oslo ok profaster j Eidzberghs profastdoeme (DN I:487). Få hundre meter sørvest for kirken ligger restene av hva som må ha vært et større gravfelt. (Kildegjennomgang til registrering av middelalderkirkegårder av NIKU ved Jan Brendlasmo, RA sak 06/02235-21)

SKJEBERG (hovedkirke), gnr. 22 (=1022) Skjeberg prestegård (Skjeberg sogn). Den opprinnelig romanske steinkirken, som hadde rektangulært skip og rektangulært, smalere kor står på (1022) Skjeberg prestegård. Muligens kan den ha hatt en apsidal koravslutning på et tidlig tidspunkt. I løpet av middelalderen ble den utvidet mot øst og vest og framstod med rektangulært grunnplan (NK 133f). I 1397 ble prestbolet ført som prestbolet uten navn og med skyldstørrelse, rimligvis en part i Skialberghi nedræ gardenom, for samtidig ble det lagt en skyldpart i Skialberghi øfræ gardenom til det eksisterende prestbolet (RB 507, jfr. NG 239). Utfra lokaltopografi, gårdsgrenseløp og navnetyper kan det se ut til at Skjeberg er skilt ut fra (dagens gnr. 23-26=1023-1026) Vik. Begge er store gårder, og trolig er utskillingen skjedd i tiden før kirken ble reist. Skjeberg kirkes plassering ligner mye på hvordan også Slagen kirke i Vestfold er plassert: på en markant liten rund ås midt i et landskap som i middelalderen må ha vært svært fuktig. I tillegg ligger det store gravhauger få titalls meter fra begge kirkene. Skjeberg kirke har en døpefont i kleber datert til ca. 1125-50 (NK 141). Det finnes to runeinnskrifter fra 1300-tallet i koret: «Dette huset er viet vår Herre og hans moder Maria og apostelen Peter» og «Denne steinen gjorde Botolv steinmester».

SKJEE ST. PETER OG ST. PAUL, gnr. 106 Borge søndre (Skjee sogn). Den romanske steinkirken, som har tilnærmet kvadratisk skip og smalere, tilnærmet kvadratisk kor (Brendalsmo 1990:52), står på (gnr. 106) Borge søndre. Til en samlet gård Borge må foruten Borge søndre iregnes (dagens gnr. 104) Skarpe-Borge og (105) Bals-Borge. Kirkens navn er ifølge Rygh opprinnelig et gårdsnavn *Skeiðhaugar, men denne må tidlig ha blitt utpartet og gårdens navn gått over til sognenavn allerede i middelalderen (NG 190f). Kirken står på Raet, helt på vestsiden der det skråner bratt ned mot innsiden av moreneryggen. Korets østvegg står nesten ute i veibanen, og dette veiløpet er trolig eldgammelt. Samtidig utgjør veien grensen mellom Borgegårdene i vest og (gnr. 73) Gjennestadgårdene og (74) Sundby/(75) Langlo i øst. Utfra gårdsnavnstyper, lokaltopografi og gårdsgrensenes løp i området rundt kirken er det rimlig å anta at disse gårdene – og trolig flere – kan ha utgjort en opphavsgård *Skeiðhaugar i tiden da kirken ble bygd. Det ble ikke ført prestbol til kirken 1398, og det ble heller ikke ført skyldparter i ovennevnte gårder først i fortegnelsen over mensalgods (RB 60). Derimot lå det på 1570-tallet bygselparter i såvel Gennestadt østre som i Borge sønndre til mensa ved Stokke hovedkirke (St. 74), hvilket kan være en indikasjon på et tidligere prestbol ved Skee kirke. I 1401 skulle biskopen under visitas lligge firir Stokka Skedofuæ ok Arnadal iij neter og han tok (samlet) 6 huder i katedratikum (RB 568). (Kildegjennomgang til registrering av middelalderkirkesteder av NIKU ved Jan Brendalsmo, RA sak 06/02235-21)

Kulturlandskapstype: Utmark. 800 m S for Hamna, 200 m NNØ for elveutløpet til Hamnevatnet, 10 m N for elvebrinkenog midt i stien opp til vatnet: Fornminne: Åpen steinalderboplass (R1). I stien lå her et par avslag i chert og kvarts, et med retusjering/bruksspor. Et prøvestikk 5 m N for stien ga også avslag.

Kirkegården er i bruk, mer en 10 begravelser (ca 10) yngre enn 1945 (Seneste i 2006).

Middelalderkirkegården er ikke i bruk. Ingen gravleggelser fra tiden etter 1945. Anslagsmessig avgrensning basert på topografi i N, S og V, avgrenset av kirkegårdsmur i Ø.

HANAVAL (SKOGER) ST. OLAV, gnr. 49 Haneval nordre (Skoger sogn). Den romanske steinkirken, som har rektangulært skip og smalere, rektangulært kor, står på (gnr. 49) Hanaval nordre (NK 276). Skoger nye kirke, som ble innviet 1885, står på (gnr. 40) Ingvaldsåsen, en drøy kilometer mot nordøst. Den tilhørende prestegården er nabogården (55) Dæle. Disse gårdene er trolig utskilt fra nabogården i vest (53. 54) Sten, som på side er nabogård i øst til Hanaval. På 1570-tallet lå en bygselpart i Delle og en mindre skyldpart uten bygsel i Stenn til mensa ved Sande hovedkirke (St. 96), og førstnevnte part kan ha dannet grunnlaget for den seinere opprettelse av Dæle som prestegård. Til opphavsgården da kirken ble reist må iregnes (dagens gnr. 48) Hanaval østre og (50) Hanaval vestre. Det ble ikke ført prestbol til kirken ca. 1400 (RB 102), og det lå ingen bygselparter i Hanaval til Sande hovedkirkes mensa på 1570-tallet (St. 96), hvilket kunne ha vært indikasjon på et tidligere prestbol. At det var prest til kirken framgår av et brev i 1396 (DN IV:660). Da ble det gitt landskyld til kirke og prest, slik at ”prester huar æftir annan se skylduger halda vppi artidh firir saal mina ok Ormstæins bonda mins Vlfuildo a Þrondstadom Þorkæls Gunnlæiks sonar Sighridho kono hans Raghno ok Joons kuus allra vara a æin dagh ok bønahald sæm sidher ær till”. Derimot antyder sognereferansene på 1400- og 1500-tallet (se nedenfor) at enten lå Hanaval kirke på dette tidspunkt som anneks uten egen prest, først til Sande kirke og deretter til Frogner, eller at de omtalte gårdene (66. 67) Borge og (69) Furuvold på 1400-tallet lå til Sande sogn. 1725 het det at kirken var en gavekirke: ”I Skoger kirke, som og etter gammel sedvane skal være en lovekirke, bliver lagt penger paa alteret og givet lys til kirken hver St. Hans-aften, og om dagen som er St. Hans Dag vordes der prediket” (NK 276). Rett inntil kirken i sør er det en liten dam som er knyttet til St. Olavskult, og rett i nord kalles en åsrabbe Kirkeåsen. 1832 ble et beinhus (ossuarium), som stod i utkanten av kirkegården, revet (NK 276). (Kildegjennomgang til regsitrering av middelalderkirkegårder av NIKu ved Jan Brendalsmo, RA sak 06/02235-21)
Skoger nye kirke, en langkirke i tegl tegnet av Trap-Meyer H., ble oppført i 1885 ca. 1235 m NØ for Skoger gamle kirkested. Den nye kirken har tidligere vært oppført i Askeladden som enkeltminne ID 85473-2, uten at den har eller har hatt noen vernestatus. Det er uten grunn påført vernedato 18.12.1996 på ID 85473-2 som er den samme som for lokaliteten. Skoger nye kirke slettes derfor som enkeltminne i Askeladden 25.01.2013. Jan-Erik G. Eriksson.

Fornminne 1: Gravhaug. Rund haug, uklar kontur. Mye åkerstein påkjørt, og sentrumspartiet åpenbart for høyt. Skadd i NV-side. 9,4 x 10,2 m. Fornminne 2: Gravhaug. Langhaug (?), uklar kontur med påbygning (?) i VNV. Forsenkning i Ø del der endepartiet er uklart markert. Orientert parallelt med stranden, nærmest Ø-V. 8,7 x 4 m. Fornminne 3: Gravhaug. Rund haug, bygd av stein, klart markert. Grunn grop i toppen, ca 2 m i tverrsnitt. Haugen er meget pent bevart. 9 x 9,2 m. Fornminne 4: Gravrøys, rund, klart markert. Grop i toppen, ca 2 - 3 m i tverrsnitt. Haugen måler 7,8 x 7,9 m. Fornminne 5: Gravrøys. Stor rund røys, sterkt uttatt i midten. 14 x 15 m. Sikkert den store som Bendixen nevner. Fornminne 6: Gravhaug. Langhaug, nå noe nedgrodd. Grop i toppen nær Ø ende. 12 x 4 m. Fornminne 7: Gravhaug. Ligger i Beate Strømmes hage, tett ved gjerdet med et lite lysthus på toppen. Pent vedlikeholdt. Klart markert. 10,5 m i tverrmål. Fornminne 8-9: Noe sør for haug 6 er et par uklare forhøyninger, som mulig er tufter etter røyser eller brolagte kretser. (Slike nevnes av Bendixen). Overflaten virker behandlet med plog eller spade. Haugene er usikre, men kan også oppfattes som rester av gjennom ........ Fornminne 10-11: Ca 100 m V for tomten til Beate Strømme, V for en stor steinblokk, ligger i tett buskas to røyser, som ikke er oppmålt. Grunneieren, Sverre Strømme, påviste de fleste av anleggene under befaringen. Han kjente ikke flere bevarte røyser, og vest-området av gravfeltet ble heller ikke nærmere undersøkt av meg. Strømme opplyste at hans far omkring 1910 hadde fjernet restene av "Storrøysa" som lå på jordet nedenfor kirken. Under arbeidet ble funnet en bronsespenne, antagelig fra nyere tid, som ble overlatt undertegnede for nærmere undersøkelse. (Fredrik Gaustad). På vedlagte kart er haugene 1-5 nøyaktig innmålt i forhold til stikningspunktene 7-8-9. De andre haugene er på grunn av tidsnød plassert etter skjønn.