Eldste omtale av kirken er før 1340 (Ardals kirkiu/kirkian j Ardale, BK 38a, 41b), av prest i 1322-23 (sira Dagfinner i Aardale, DN VII:98). Nåværende kirke står på (gnr. 6) Lægreid, på auren ved sørbredden av Hæreidselvi der denne munner ut i Årdalsfjorden. Kirken ble reist i 1867 til erstatning for en stavkirke revet samme året før nybygget sto ferdig. Stavkirkens tuft var få meter (4-5 alen) vest for nåværende kirke. ”Gamle kyrkjegarden var innestengd av ein låg steinmur, og utanfor for sørsida av kyrkja, stod ein bautastein” (Sogelaget 1978:745).

Beskrivelse fra Enkeltminne:
Nåværende kirke er bygd i tidsrommet 1619-28, til dels med materialer fra en eldre stavkirke. Grunnmuren til denne er registrert under nåværende kirkes sørvestre hjørne.
Beskrivelse fra Kirke:
Rennessansekirke bygget i etapper. 1619 skip. 1623-25 tårn. 1626 kor. Da kirken ble reparert i 1860-70 årene, fant arbeidsfolkene rester av en grunnmur fra middelalderen under gulvet. Hypotesen om en tidligere kirke på stedet er ytterligere blitt forsterket ved funn av stavkirkematerialer som er benyttet til takkonstruksjonen i skipets eldste del. Flere av avstiverne mellom takbjelkene og sperrene har profiler som er typiske for materialer istavkirker. To hanebjelker består av samme slags materialer. Her er tydelig spor av sort farge i profilene. Dimensjonene er 10,6 x 9,8 cm. Lengden varierer. Profilenes bredde er 1,8 cm, dybden 2 mm. På sydsiden av våpenhuset er en fjærbrudd taksperr. Stokken har et spor i lengderetningen i 5 cms dybde. Sporet er konisk med åpning på 4cm. Bredden er 13 cm, høyden 14 cm. Det er vel mulig dette kan være en sylstokk fra stavkirken som er tilpasset sitt nye formål. Under gravingen for å forsterke kirkens fundament, kom en av arbeidsmennene ned på et jordlag over en stensatt bunn på N siden av skipets V del. Hvorvidt dette kan settes i forbindelse med etstolpehull som skriver seg fra den tidligste kirke på stedet, vil først en arkeologisk undersøkelse kunne gi svar på. (Tekst frå tidl lokid 53778. Reg av Ark. Museum v Jane Floor og J.R. Næss i 1977.)

Middelalderkirkegården er ikke i bruk. Ingen gravleggelser etter 1945.Anslagsmessig avgrensning i N, S, Ø og V.
Eldste omtale av en kirke på (gnr. 103) Kyrkhus er i 1358 (Ardals kirkiu sokn, DN IV:392), men presten nevnes allerede i 1308 (sira Odde a Wallum, DN IV:76).

Middeladerkirkegården er ikke i bruk. Det er ingen gravleggelser etter 1945. Avgrenset av mur i Ø N og S, anslagsmessig avgrensning i V

Den romanske steinkirken, som ble revet i 1866, hadde rektangulært skip og smalere, rektangulært kor med apsidal avslutning. I gotisk tid ble koret utvidet mot øst og et steintårn ble reist i vest. En ny kirke i tegl ble reist få titalls meter sør for den gamle (NK 33f). Ruinen er fortsatt synlig som forhøyninger i plenen, idet området ikke blir benyttet til gravlegginger.

Anomali registrert ifb. geofysikk, tolket som murverk/fundamentet etter middelalderkirke. Opptrer tydeligst ved ca. 0,4 m dybde er strukturens synlig i sin fulle størrelse. Den fremstår da som en større, tilnærmet rektangulær struktur som er orientert i retning NØ-SV. Den har reflekterende egenskaper med middels kraftig respons og er ca. 39 m lang (NØ-SV) og ca. 16,5 m bred (nordvest-sørøst) på denne dybden. På nivåe 60-100 cm dybde fremstår kirkebygget relativt likt som i de øvre nivåene, men har tydeligere form og avgrensning. Strukturen kommer fortsatt frem som en «solid», reflekterende anomali, men bygningens sørvestre del er nå mer fremtredende. Strukturen måler her 16,8 i bredden (skipet) og 40 m i lengden. Strukturen er ikke perfekt rektangulær, da den i nordøstre ende er noe «forskjøvet» mot nordvest. Man kan her skimte avgrensningen til koret, som har vært smalere enn skipet, samt en utvidelse mot nordvest som trolig representerer det yngre sakristiet og gravkapellet som ble bygget rundt 1700. Dette partiet av kirken har stedvis en noe uklar form og avgrensning, men koret kan se ut til å ha vært ca. 8x10 m i ytre mål, og sakristiet/gravkapellet ca. 3,5x15 m. Disse målene må ansees som tentative tolkninger da avgrensningene mellom disse bygningsdelene ikke er tydelige og dessuten delvis befinner seg i et område hvor det er flere hull i dataene pga moderne graver/gravsteiner. Bygningens vestre avgrensing er noe uklar i dette nivået. Murverket/fundamentet kan være dårligere bevart i denne delen, men mye av murverket ser ut til å ligge under radene med moderne graver, hvilket kan ha påvirket bevaringen
av strukturen dersom det er gjort flere inngrep i denne delen. De relativt store hullene i dataene i dette området vil imidlertid også påvirke synligheten av strukturen.

Observasjoner basert på geofysikk:I forbindelse med utbyggingen i gotisk det ha vært oppført et vesttårn. Tårnet, eller tårnfoten som senere ble brukt som våpenhus, skal ha hatt et svært kraftig murverk og har en gang i ny tid blitt revet til fordel for en lettere konstruksjon. Det er antatt at tårnet har hatt omtrent samme bredde som koret, da en kilde fra slutten av 1700-tallet beskriver det slik at «Den midterste Deel av Kirchen (skibet) har
et Par Alens Forspring paa hver Side» (Wilse 1791 i Christie & Riksantikvaren, 1969), hvilket også er
tydelig i en oppmåling fra 1865. Det interessante er at det ikke er påvist tydelige rester av vesttårnet i
de geofysiske dataene. Dette er uventet, med tanke på at det skal ha vært en kraftig konstruksjon. I
dette området er det kun observert en litt mer udefinert anomali som strekker seg ca. sørvestover fra
skipets vestmur og ser ut til å ha en buet form. Det er riktignok en del gravminner i dette området, som
har ført til noen opphold i dataene, men et kraftig tårnfundament burde likevel ha vært godt synlig i
georadardataene. Spørsmålet er om den buede anomalien representerer restene av tårnet, i en svært
forstyrret form, eller om tårnet kan har sett annerledes ut enn tidligere antatt. Den avrundete formen er
interessant, men den påviste anomalien er uansett et for usikkert grunnlag til å gi en god tolkning
kirkens vestlige avslutning.

Anomali registrert ifb. georadarundersøkelser: Ca. 10 m sørøst for kirkens sørmur er det observert en svak anomali som ligger parallelt med kirken, og som har en bredde på 2,7 m og en lengde på ca. 21 m. Anomalien har relativt svake reflekterende egenskaper og fremstår ikke som en solid murkonstruksjon, men har en størrelse og beliggenhet som er interessant. Anomalien kan muligens representere rester av en eldre kirkegårdsmur eller annen type kirkegårdsavgrensning.

Kirkegården er i bruk. Mer enn 10 graver er fra tiden etter 1945. Seneste gravlegging 2006.