Kokegrop funnet i dyrket mark på 42/1 julsrud, ca 50 m øst for E6, like sør for Julsrudbrua. Ildstedet ligger på brinken av en strørre flate, like før terrenget faller ned mot E6. Fra funnstedet er det fri sikt i alle retninger. Undergrunnen på stedet består av fin, rød sand. Kokegropa fremstår som en sirkulær nedgravning, ca 90 cm i diameter av kullblandet sand og skjørbrent stein, med noe rød, sterkt varmepåvirket sand i ytterkanten. Kokegropa ligger i dag på kanten av en brink. Denne er imidlertid skapt i forbindelse med etableringen av E6, og gropa har opprinnelig ligget midt på en åpen slette. Kokegropa er C-14 datert til eldre jernalder: 130-400 e. Kr.

Lokaliteten ligger nord på en syd-nordgående bergrabb. Lokalitet ID59497, gravhaug, ligger syd på samme bergrabb (se denne) 1 (A341) Ny registrering. Gravhaug. Oval og klart markert. Bygd av rullestein og jord. Tydeligst markert i vest p.g.a. bergets skråning. Et hull, gravd av et dyr, viste rullesteinene. En stor stein plassert sentralt og andre steinblokker stikker opp i nord. Mål: 7 x 9,5 m h: 0,5 m. Orientering: Haugen ligger sentralt nord på den største, sydlige del av bergrabben, 120 m nord for gravhaugen i loaklitet ID59497. Nr. 2 (A342) Ny registrering. Gravhaug. Rund, hvelvet og klart markert. Flater ut mot nord. Bygd av rullestein og jord. Bergets krumning i vest forsterker inntrykket. Bevokst med trær, hvorav to store. Mulig inngrep evt. rotvelte i øst. Mål: d: 9 m, h: 0,3 m. Orientering: Ligger 5 m NV for nr. 1. Nr. 3 (A344) Ny registrering. Gravrøys. Noe avlang og svakt krummet røys. Består av større stein, mannsløft store i bunnen, spesielt i vest. Mot toppen, stein av håndstor størrelse. Steinene er overgrodd av mose. Røysen har en spiss, skarp konveks profil og den er meget kompakt. Røysen er meget lik røys i lokaliteten ID96125, omlag 50 m nord. Den er påført noe rydningsstein, og en rydningsrøys ligger 3 m mot SØ. To store eiketrær rett N for røysen. At røysen ligger opp og noe fra åkeren gjør det mindre sannsynlig at det dreier seg om rydningsrøys Terrenget heller svakt mot nordøst. Mål: L: ca. 4 m, b: 2 m h: 1 m. Orientering: Røysen er orientert N-S og ligger ca. 20 m nordøst for nr. 3 og 6 m fra åkeren, både i nord og i vest.

Gravrøys. Avlang, båtformet røys. Noe krummet. Består av større steinblokker i bunn og mindre mot toppen. Profilen er kraftig konveks, som en båt opp ned. I sydenden står en større, lys stein på høykant. Røysa er meget kompakt og tettpakket i toppen. Nord for røysa ligger enkelte steiner. Mål: L: 6,3, b 2,70 h: opptil 1 m. Orientering: Røysen er orientert NV-SØ og ligger sentralt på den nordligste av de to delene bergryggen består av, 60 m nord for loaklitet ID96123, nr 3. Den ligger 15 m fra åkeren og ca. 3 m høyere enn denne. Dette gjør den usannsynlig som rydningsrøys

Nr. 1 (A319) Rundhaug. Klart markert med plyndringsgrop i midten. Bevokst med 4 større trær, lyng og gress. Det ligger en del rydningsstein 1 m N for haugen. Mål: d: 7 m, h: 0,5 m. Orientering: Haugen ligger i skogen på nordsiden av åsen, der terrenget skråner ned mot åkeren. Den ligger 3 m syd for åkerkanten, om lag 70 m syd for hovedveien, RV303 og ca. 190 m SV for SV-hjørnet på gårdens våningshus. Nr. 2 (A322) Ny registrering. Gravhaug. Rundhaug. Svakt markert i terrenget. Fordypning i midten. Bevokst med mindre trær samt et stort eiketre. I syd og vest er den overlagt med større stein. Trolig noe planert. Mål: d:6,5 m, h: 0,25 m. Orientering: Haugen ligger på åsens nordside, øst for traktorveien inn på åsen og nord for et tidligere steinbrudd. Den ligger 3 ¿ 4 m syd for åkeren som ligger langs RV303, og om lag 15 m SV for haug nr.10.

Nicolaysen registrerte at det i 1859 lå hundrevis av gravhauger nordenfor husene på gården Kaupang), og at de fleste lå på den østre siden av veien (Nicolaysen 1862:199. I 1867 skrev Nicolaysen at det nord for gården lå 115 gravhauger (Nicolaysen 1867:77). Han registrerte at flere var fjernet ved dyrkning og anleggelse av vei og han grov ut 71 hauger i august samme år. De bestod for det meste av sand, kampestein eller en blanding. Funnene var fra vikingtid og 8 av haugene var funntomme. Ballestad skrev i sin innberetning fra Kaupang nordre i 1918, at det bare var 6−8 gravhauger igjen av Nicolaysens felt (Grieg 1943:475) og at disse var utgravd. I juli 1931 var Sigurd Grieg på Kaupang nordre, og han så ikke spor etter haugene i det hele tatt (Grieg 1943:475). Astrid Jahnsen bekreftet i forbindelse med registreringen i 1972 at gravfeltet på Kaupang nordre var borte, men hun noterte seg at 3 hauger fremdeles kunne påvises. Dette uten nærmere stedsangivelser. Haugene kan trolig ligge i området NV for Bikjholberget hvor det skal ha vært synlige rester etter hauger i 1981 (Blindheim et al. 1981:55). Ved ØK-registreringen i 1980 ble de slettede gravfeltene nord for Svartjordsområdet og flatmarksgravene på Bikjholberget (Kaupang nordre, 1029/1, 5, 4), registrert på begge Kaupang gårdene. Totalt ble dette anslått til om lag 200 graver. Vegetasjonsmerke, ID70956 (se nedenfor), gjelder samme gravfeltet som i denne lokaliteten.

Aktivitetsområde med en, delvis ødelagt kokegrop beliggende 15 m øst for E6 og ca 170 m sør for Seterveien. Kokegropa ligger i dyrket mark på stor åpen slette/mo, og er delvis ødelagt av en moderne grøft. Undergrunnen på stedet består av fin lys sand. Kokegropa er tydelig markert og består av kullblandet sand, iblandet noe humus og skjørbrent stein. Kokegropa er ¿kuttet¿ på midten av en moderne grøft og framstår som en halvsirkel: 80x50 cm.

Aktivitetsområde bestående av en kokegrop og en kullflekk beliggende i dyrket mark ca 10 m øst for E6 og ca 130 m sør for Seterveien. Området ligger i dyrket mark på stor åpen slette/mo, ca 40 m nord for R96130 . Undergrunnen på stedet består av fin lys sand.

Haugen er gode 4 m i tvm., 1 m høg, rund og grasgrodd. Det var sår etter utkasting i norddelen, her gjordest prøvestikk 1958 (Egil Bakka). Der var kolblanda jord og på botnen eit 5 cm tjukt kolflak.

Heller. For det meste ligg der tett med store steinar på botnen, men på ein stad er det sers skaplege høve, her er det i ny tid bygd båser for dyr. Bein er f. i helleren, uvisst kor, B 11861. Ved veiutvidelse på begynnelsen av 1970-tallet, er veigrøften plassert omtrent i takdryppet av endel av helleren. Endel av gulvet var blitt sprengt vekk, og skråningen fra det opprinnelige hellergulvet og ned til veigrøften var på flere steder helt dekket av utrast, kull- og beinholdig kulturjord (Bjørn Myhre, 1978). I 1979 ble helleren undersøkt på grunn av forstøtningsmuren som vegvesenet skulle bygge for å beskytte resten av kulturlaget. Konklusjonen etter undersøkelsen ble at lokaliteten byr på et stort antall kilder til feiltolkning og forvirring. Seinere tids bruk av helleren har forstyrret eldre kulturlag. Dessuten hadde store deler av kulturlaget blitt fjernet i forbindelse med veiarbeide. Men antageligvis består lokaliteten av to hoveddeler; en forbundet med de øvre lagene og en med de nedre lagene (Lisa Gay Bostwick).

Røys. Ho er 6 m i tvm., 0,5 m høg, bygd av stein, men sterkt lynggrodd og såleis utydeleg.