Lokalitet med to fangstgraver. Kartavmerkingen er omtrentlig. Det er mulig at disse to gravene er de vestligste i et større system av graver som strekker seg østover på nordsiden av Ula fra Spranget og nordøstover.

Lokalitet med 14 fangstgraver og et bogastelle/hustuft. Fangstanlegget er lagt inn etter prosjektet kontrollregistreringer i Rondane 2021.
Fangstanlegget er tidligere registrert av Barth og Mølmen:
11 graver er registrert av Edvard Barth, 2 vest for vestligste bekk, 8 mellom de to bekkene og 1 øst for østligste bekk, mellom myra og elva. I området mellom de to bekkene har Øystein Mølmen registrert 7 graver. Disse 7 gravene er her antatt å sammenfalle med de åtte Barth har registrert, men det kan også være nyregistreringer. Enkelte av enkeltminnene er koordinatfestet av Barth, ut fra M711 kart, og iforhold til 100meters ruter. Disse stemmer ikke helt overens med beskrivelsen av plasseringen, derfor er de ikke tatt med. I Barths bok fra 1996 er det tegnet kart over plasseringen.

Lokalitet med elleve fangstgraver. Lokaliteten er lagt inn på bakgrunn av data fra NINA/Runar Hole, med unntak av 1 og 2 som ble registrert i forbindelse med kontrollregistreringer i Rondane 2021.
Tidligere info: Edvard Barth har registrert to fangstgraver i området, nr 495 og nr 496. Øystein Mølmen har registrert åtte groper i området. To av disse er trolig duplikater. Den østligste registreringen til Mølmen inneholder fem fangstgraver (registrering nr, 74 i Sel). Den nordligste av disse ligger øst for Krokutbekken, deretter ligger det to stykker mellom Krokutbekkbua og Rondheim, disse to er trolig de to samme som Barth sine. Sørvest for Rondheim ligger det to nye graver med 25m mellom seg. Disse to siste registreringene kan være de to samme som dukker opp i Mølmens registrering nr 60, der med 26m mellom seg, og sørvest for bu som kalles Rondheim. Registering 60 har i tillegg en grav til sør for de to mulige duplikatene.

Lokalitet med to fangstgraver. Ligger lengst NØ i en rekke med fangstgraver som strekker seg fra Spranget, langs NV siden av Store Ula mot Rondvassbu. Det kan hende det finnes flere graver langs denne rekken, slik at den blir mer sammenhengende. Lokaliteten er trolig registrert av både Øystein Mølmen og Edvard Barth. Stedfestingen er basert på registreringen av NINA.

Lokalitet med tre murte fangstgraver med ledegjerder. Alle har løpsretning N-S. Opprinnelig registrert v/ E. og S. Barth (1996). Kontrollregistrering v/ Oppland fylkeskommune i 2018.
Fangstgrav i øst (nr.3) er dels ustabil, noe gjenrast. Den østre fangstgraven har på et tiddspunkt blitt tatt ut av bruk da ledegjerder tilknyttet fangstgrav 2 (midtre) strekker forbi grav 3 (øst).

Liten steinalderlokalietet beliggende i en nordvestvendt vik ca. 15 moh på Lysøya. Beskrivelse: Det ble tatt 7 prøvestikk ca 30x30 cm i passet. Stratigrafien her var i hovedsak ca 10 cm torv over grus og steinet undergrunn. I to av disse stikkene var det steiner som ble tolket som skjørbrente, noen av disse var rødaktige i fargen. Det fantes også litt trekull i stikkene, nedpå og delvis nedi undergrunnen. Stedet må tolkes som en lokalitet fra forhistorisk tid, mest trolig et lite, korttids oppholdssted fra sen steinbrukende tid. Funnførende areal på lokaliteten er neppe større enn 100 m2, trolig mindre. En viss, liten usikkerhet kan hefte ved tolkingen av stedet ettersom det ikke ble funnet tilslåtte artefakter. Usikkerheten er imidlertid så liten at det ikke er problemer med å kategorisere dette som automatisk fredet kulturminne.

Lokaliteten består av 7 kokegroper, 1 steinlag og et kullag med skjørbrent stein. Undergrunnen i dette området består av lys og mørk leire. Det er viktig å påpeke at korrekt dybde nivå i dette området var vanskelig å finne. Flere steder var det ikke et klart skille mellom matjordslaget og undergrunnen. Dette skapte problemer, og noen steder har gravmaskinen ved registreringsarbeidet gått for dypt ned i undergrunnen. Strukturene fremtrer først og fremt på grunn av kullkonsentrasjoner og skjørbrent stein i undergrunnen. Skillet mellom undergrunnen og strukturene var derfor vanskelig å påvise i områder der det var sparsomlig med kull og skjørbrent stein. Ved en eventuell nærmere undersøkelse av lokaliteten anbefales det å begynne utgravningen i området der strukturene er registrert. Det ble funnet to keramikkskår fra jenalder i pløyelaget på lokaliteten.

På en gresskledt grusbakke, mellom bergknauser ble det i 1 prøvestikk funnet: 4 flintstykker, massene ble vannsoldet. Aks.nr.89/200.

Ni murte fangstgraver og et kjøttgjemme. Av Barth (1996:57) beskrevet som det "best ordnede fangstsystemet i hele Rondane". Det går ledegjerder mellom alle gravene i systemet. Gravene går under navnet Dahleranden eller Dahlegardsranden. Det var gården Øvre Dahle i Sel som eide fangsten i området. Anlegget har vært i bruk utover i middelalder, en datering gjort i 1971 ga resultatet AD 1420-1485. Anlegget er både registrert av Mølmen og Barth. Barth har vært tilbake ved anlegget flere ganger i løpet av en 50-årsperiode. Han har da målt de enkelte gravene, og de har stort sett vært uforandret i denne perioden, med unntak av noen steiner som er fjernet fra eller kastet ned i gravene av folk.

Lokalitet med dyregraver som strekker seg over en strekning på nesten 300m langs Vesle Ula. Det dreier seg hovedskalig om jordgroper, men minimum en av gropene er sikkert oppmurt (Barth 440). Av Edvard Barth er det registrert 26 fangstgraver langs denne strekningen. 14 av disse gravene ligger nord for Ljosåa, som er en tverrelv som renner inn i Velse Ula fra Ø. Det dreier seg om Barth 488, 417-429. Øystein Mølmen har registrert 27 graver langs strekningen. 16 av disse ligger N for Ljosåa. Det dreier seg om Mølmens reg. 70-1 til 70-16. Basert på avstander mellom gravene, og mellom gravene og elvene, er det trolig de to sørligste registreringene til Mølmen (reg 70-15 og 70-16) som ikke er registrert av Barth. Det var ikke mulig å koble de 14 andre gravene sammen i par, grunnet varierende avstandsgjengivelser. Det kan derfor være at det er flere enn 16 graver nord for Ljosåa. Sør for Ljosåa har Barth registrert 12 graver som ligger langs stien langs Vesle Ula. Dette dreier seg om Barth 430-439 og 509. Mølmen har her registrert 11 graver her. Det dreier seg om Mølmens reg. 70-17 til 70-23, og Mølmens reg 70-1 til 70-4, som betegner en ny rekke graver som går mot SØ. 6 av disse ligger langs stien langs Vesle Ula, mens 4 stykker bøyer av mot SØ midt mellom Velse Ula og Ljosåa. Disse fire gravene er muligvis ikke registrert av Barth. Den ellevte graven til Mølmen (Reg 70-23) ligger, i forhold til de andre, litt forskutt mot SØ, og sammenfaller kanskje med Barths nr 509. Det kan også ut fra avstander være at Barth 439 sammenfaller med Mølmens reg. 70-22. En av de tidligere Nasjonalpark vardene står mellom Mølmens registrering 70-17 og 70-18, og ved Barths registrering 433. Det er altså ikke mulig å sammenligne gravene på sørsiden av Ljosåa nøyaktig, og det kan være flere enn de som er nevnt her. Telles de nevnte gravene opp blir det 16 mulige graver nord for Ljosåa, sør for Ljosåa har Barth registrert 12 der hvor Mølmen har registrert 7, i tillegg har Mølmen registrert 4 som det ikke er sikkert at Barth har registrert. Regnestykket blir da 16+12+4= 32. Dette antas å være et minimumsantall. Barth sine registreringer blir beskrevet som enkeltminner (26stk). I tillegg blir Mølmens registreringer tatt med der det er trolig at disse er registreringer Barth ikke har tatt med (2 ovenfor Ljosåa, 4 nedenfor).