R139287 ligger 31-32 m.o.h. på en svakt hellende flate mot NØ. Ut i fra strandlinjedatering er den derfor trolig fra mellomneolitikum. Den er topografisk avgrenset mot nord og nordøst av bratt hellende terreng og mot sør av berg og stigende terreng. Mot neste hyttetomt i vest er lokaliteten avgrenset av negative prøvestikk. Flaten er delt av noen lave bergknatter som dukker opp på overflaten og strekke seg i N-S retning. Den østre delen av lokaliteten er sterkt skadet av parkeringsplass. Rett sør for denne og i oppkjørt traktorvei, ble det funnet flint som lå framme i dagen. Flinten kan stamme fra masser fra planert parkeringsplass, eller den har kommet fram på grunn av kjøring med traktor. Sør for parkeringsplassen strekker lokaliteten seg videre sørover. Her stiger terrenget er delvis skadet av nevnte traktorvei. Traktorveien fører opp til en ny og stor flate. Fra topografien og beliggenhet tyder dette på at den nevnte flate har potensial for steinalderfunn. Denne flaten ble ikke undersøkt fordi den strekker seg langt utenfor planområdet og lokalitetens naturlige avgrensning. Den sørligste del av boplassen er bevokst med blandingskog og er dekket av gress, lyng og mose. Ellers er det gressplen rett over naturlig undergrunn. Undergrunnen på stedet består av grå sand og rødbrun sand med grus og stein. Utstrekning på lokalitet er 46 m N-S og 27 m Ø-V. I det funnførende området ble det tatt 7 prøvestikk hvorav 3 var positive.

Boplassen ligger på 43-50 m.o.h., som i i henhold datering ut i fra landhevningskurven for Ski (Sørtensen 2006), tilsvarende overgangen nøstvet og kjeøyfasen i eldre steinalder. Boplassen var ikke innmålt, eller lagt inn i Askeladden. Det er derfor foretatt en ny avgrensning av boplassen. I den forbindelse ble det også funnet flint i løsmasser vest for Tjernbakkveien, noe lenger sør for 157/61. Løsmassene synes lagt over eksisterende undergrunn. Det ble funnet flint både i disse løsmassene (løsfunn 1 og 2) og i jordprofilet fra veiskjæringen under løsmassene (løsfunn 1). Antageligvis omfatter boplassen både området vest for Tjernbakkveien og deler av tomten 157/61. Boplassen slik den opprinnelig var, er i dag ødelagt av parkeringsplass på tomt 157/61, grusvei i sør opp til hytter og av Tjernbakkveien. Parkeringsplassen slik den ligger i dag, ligger 11 m SV for hytta. I prøvestikkene tatt mellom hytte og parkeringsplass, er undergrunnen forstyrret. Der det står trær fremdeles på tomt 157/61, mot Tjernbakkveien, er det naturlig, uforstyrret undergrunn av podsolsand. Her på hjørnet, mot veien, var det et positivt prøvestikk.

Boplassen ligger på en flate som heller svakt mot sørvest. Den er naturlig avgrenset av berg mot øst og avgrenset mot veien i vest. Boplassen er forstyrret av veien i vest. Mot nord og sør er boplassen avgrenset av negative prøvestikk. Boplassen ligger i forholdsvis tett voksen granskog med lyng og mosevegetasjon. Utstrekning på boplassen er 25 m N-S og 33 m Ø-V. Det er gravd 12 prøvestikk i området for boplassen, hvorav tre var positive. Undergrunnen består av torv, noe humøs jord, grå sand (utvaskningslag) og rødbrun sand (anrikningslag). Den ligger 58 m.o.h. som ut i fra landhevningskurven for Ski (Sørensen 2006), tilsvarer en datering til nøstvetfasen (fase 3) i eldre steinalder.
2019: Ved valg av ny trasé for tilknytting til VA-anlegg til Tjernbakkvein 23 og 25, ble det registrert med prøvestikk langs nytt trasévalg.
Alle 5 prøvestikkene som ble satt nær den nordlige tomtegrensa til gbnr. 157/64 og gbnr. 157/65, var positive. Det ble tilsammen funnet 51 funn av flint. Fire av de positive prøvestikkene ligger på samme flate som ID139289, og det femte ble satt i en stripe med opparbeidet hage mellom to lave berghøyder, nord for hytte (Tjernbakkveien 25). På grunn av topografi og kort avstand til lokaliteten ID139289, er de nye funnene sett på som en utvidelse av eksisterende lokalitet.
I nord grenser lokaliteten til lavt berg i dagen, og til tomtegrensa gbnr. 157/78 i nord nordøst. Terreng og funn gir grunn til å tro at lokaliteten trolig strekker seg inn på tomten gbnr. 157/78. Vegetasjonen på den utvidete delen av lokaliteten består av høy granskog med lav undervegetasjon i form av mose og lyng. Der hvor den opprinnelige geometrien for lokaliteten har ligget, er skogen i dag hugget ned. Den nyregistrerte delen av lokaliteten består av høy granskog med ett og annet løvtre. Undergrunn består av podsolidert sand under humusholdig skogbunn. I prøvestikkene ble det funnet bland annet noen mikroflekker/fragmenter av mikroflekker, 1 flekke, og 1 fragment av distalenden av en mikroflekkekjerne.

R139290 omfatter nesten hele eiendom 158/166. Den ligger mellom 40 og 42 m.o.h. som ut i fra strandlinjedatering kan tyde på at den er fra kjeøyfasen (fase 4) i eldre steinalder. Den er avgrenset av berg i nord, nordøst, og sørøst. Terrenget heller svakt mot vest, sør og øst. Atkomstveien inn til eiendommen kommer fra vest og her er noe berg synlig i undergrunnen. I sentrum av eiendommen står det et stort, gult sveitserstilshus. Boplassen er omgitt av furu- og løvtrær. På boplassen er det gress. Boplassens utstrekning er ca 50x 50 m. På berg, rett øst for boplassen og eiendomsgrensen, ligger det en rydningsrøys. Det er gravd syv prøvestikk på eiendommen, hvorav fire var positive. Det øverste laget i prøvestikkene har et lag med gråbrun sand som trolig stammer fra dyrkning på området, under dette er det rødbrun-gul sand og grus (naturlig undergrunn).

Boplassen er avgrenset av veien i vest, av berg i NNV og av negative prøvestikk i sør og sørøst. Området heller ned mot veien og veien skjærer inn i terrenget. Deler av berget i NNV er sprengt bort for å gjøre plass til veien. Sannsynligvis har boplassen strukket seg lenger vestover mot tjernet og er i dag delvis ødelagt av veien. Boplassen er avgrenset mot nordøst og øst ved at terrenget stiger ganske kraftig. Det er tett granskog i området og undervegetasjonen består av noe lyng. Det ble gravd seks prøvestikk i området, hvorav to var positive. Undergrunnen består av podsolsand. Utstrekningen på boplassen er 19 m N-S og 17 m Ø-V. Den ligger 33 m.o.h. som fra strandlinjedatering tyder på at den er fra mellomneolitikum.

Lokaliteten ligger på en lett skrånende flate mot sør. Den er tidligere dyrket, tre rydningsrøyser ligger i området. Lokaliteten strekker seg fra Roåsbakken i øst til en tilnærmet høyt loddrett berg i vest. Den er avgrenset mot nord av negative prøvestikk og grusvei og i sør av at terrenget heller kraftig. Midt på lokaliteten står det rester etter et hus i form av grunnmur/kjeller. Området er bevokst med spredte grantrær, helt sør på lokaliteten står trærne tettere og vegetasjonen blir stadig tettere lenger sør for selve boplassen. Det er gravd 14 prøvestikk i området, hvorav fem var positive. R139292 ligger 44-47 m.o.h. og i henhold til strandlinjedatering kan flintfunnene knyttes til kjeøyfasen (fase 4) i eldre steinalder. De synlige kulturminnene stammer sannsynligvis fra etter reformasjonen. Det er rester etter dyrkningslag i prøvestikkene tatt vest og sør for tuften. Det er mye stein i prøvestikkene øst for tuften.

R139293 er en liten sørvendt boplass fra yngre steinalder. Den er avgrenset av vei i øst, av berg i vest og av negative prøvestikk i nord. Omtrent 10 m sør for prøvestikk 2, heller flaten mye og det avgrenser boplassen sørover. Den ligger helt inn mot veien, men er sannsynligvis ødelagt rett inntil veiskjæringen. Boplassen ligger på en plan flate bevokst med gran-, furu- og bjørketrær. I den sørlige delen av flaten ligger det mye hageavfall. Undergrunnen består av sand og grus (podsol). Undergrunnen i prøvestikk 1 er omrotet. Utstrekningen på boplassen er 29 m NØ-SV og 13 m NV-SØ. Boplassen ligger 30 m.o.h. og plasserer den i henhold til strandlinjedatering i mellomneolitikum. Det er gravd seks prøvestikk i området, hvorav to var positive.
Overvåket trasé i 2019: Strekket av traséen som skulle overvåkes omfatter et knutepunkt og kyssing av vei, sørøst på gbnr. 158/37. Største delen av traséen var planlagt til å ligge over bakkeplan, og skulle ha overliggende tilført masse. Traségrøfta var ca. 70 cm bred, og 50 cm dyp. Tilkoblingspunktet ligger i veiskjæring før kryssing av veien. Undergrunn virket lite påvirket av etablering av veien, da det var podsolidert grus- og sandundergrunn, under et gruslag mellom asfaltert vei og undergrunn. Åpningen ved koblingspunktet utgjorde i underkant av 1x1 meter. Deler av traséen som var planlagt til å ligge over bakkeplan, skulle ha overliggende tilført masse. Det ble ikke gjort funn under overvåkingen.

Boplassen strekker seg 123 m NV-SØ og 65 m NØ-SV i den sørligste delen og 20 m NØ-SV i den nordligste delen. Boplassen er avgrenset av vei i vest (Vardåsbakken) i nord og øst av berg og sørover av stigende terreng. Hele flaten heller svakt ned mot nord. Den er hovedsakelig bevokst med gran, men med noen løvtrær, spesielt i norddelen av boplassen. En høyspentledning i Ø-V-retning ¿deler¿ boplassen i to. Nord for denne heller terrenget noe brattere enn sør for denne. Under høyspentledningen var skogen hogget og det lå tykke lag med trær og busker som gjorde det umulig å prøvestikke her. Rett sør for dette går det en traktorvei mot øst som ender ved et område hvor det er fjernet en del sand. Det står en gammel vannpumpe under høyspentledningen ved krysset Vardåsbakken, Utsikten. Dette kan ha ødelagt noe av boplassen. I den nordlige delen av boplassen og mot berget i øst er det veldig våt undergrunn, med antydning til myr. Dette syntes i prøvestikk 9, der det var 30 cm våt torv før man kom ned til grå sand (utvaskningslag). Undergrunnen består ellers av sand og grus. Prøvestikket ble raskt fylt med vann. Undergrunnen i den sørlige delen og generelt langs veien drenerer godt og består av sand og grus. Boplassen ligger på 39-50 m.o.h. Sannsynligvis har flaten vært brukt over en lang tidsperiode, med flere bosetningsperioder. Funnene fra den sørligste delen av lokaliteten ligger høyest og representerer sannsynligvis nøstvetfasen, mens funnene i den nordligste delen ligger lavest og representerer overgangen eldre-yngre steinalder. Det ble i alt gravd 20 prøvestikk, hvorav 11 var positive.

Vardåsbakken skiller R139294 og R139295. Sannsynligvis har de vært del av samme boplass. R139295 er avgrenset av berg i nord og vest, veien i øst og av negative prøvestikk i sør. Prøvestikk 1 ligger ca 6 m sør for berg og ca 5 m øst for berg. Utstrekningen på boplassen er 30 m N-S og 11 m Ø-V. Boplassen ligger i et gammelt hogstfelt og undervegetasjonen består av forholdsvis høyt gress og noe kratt. Undergrunnen består av podsolsand, men er forholdsvis våt. Det er gravd fire prøvestikk i området, hvorav to var positive. Boplassen ligger 38 m.o.h. og ved strandlinjedatering kan den dateres til begynnelsen av yngre steinalder (tidlig neolitikum).

R139297 ligger inneklemt mellom et høyt berg og hytta på 157/46. Boplassen er avgrenset av berg mot NV og av et høyt berg i Ø. Mot NØ smalner flaten av og det er trangt mellom to berg. Mot SV faller terrenget bratt ned. Den sørvestlige delen av tomta er oppfylt med masser. Lokaliteten er forstyrret av hytta som ligger på flaten og av en liten hytte plassert i den nordligste delen av flaten. En brønn er gravd sørøst for hytta. Det er kun ett positivt prøvestikk på boplassen. Det var bare langs med bergveggen i øst at området var urørt. Flaten er bevokst med noen spredte furutrær. Utstrekningen på boplassen er 18 m N-S og 11 m Ø-V. Den ligger 42 m.o.h. og hører ut i fra strandlinjedatering til kjeøyfasen (fase 4) i eldre steinalder. Det ble gravd to prøvestikk i området, hvorav ett var positivet.