I forbindelse med grunnarbeid for ny vannforsyning til Brandheia Villmarksleir, ble det gjort påvisningsundersøkelser i form av maskinell søkesjakting. I dette området var det tidligere påvist et område hvor det både fantes en nå fjernet gravhaug (id 103221/tidl. IDnr 89045-1) og funnsteder for kvernsteiner (id 89045-2 og -3) og slagg (id 89045-4). Under påvisningsundersøkelsen ble det påvist 5 stolpehull (id 89045-5,-6,-8, -9 og -10) 2 kokegroper (id 89045-7 og -11), 3 ildsteder (id 89045-12,-13 og -14) samt et dyrkingslag (id 89045-15). Alle disse funnene ligger på den samme grus/moreneryggen som de tidligere kjente kulturminnene, og de nye funnene antas å ha en tilknytning til disse.
Kartfesting av lokaliteten er gjennomgått og korrigert i desember 2025 med følgende endringer:
- Id. 89045-5 -15 samlet i ny, korrigert avgrensning.
- Id 89045-1 er slettet siden den tilsvarer 103221 (dublett. ID103221 fått korrigert plassering)
- Funnsted for for løsfunn ID 89045-2 og 89045-4 lagt inn på bakgrunn av opplysninger (omtrentlig plassering). Funnsted for ID 89045-3 ikke lagt inn pga stor usikkerhet, men ligger N for vegen.

I følge sagaen var det kong Olav Kyrre som “satte kaupstad” i Bergen omkring år 1070. Restene av middelalderbyen ligger i dag under sentrale deler av byen og er et sammenhengende, automatisk fredet kulturminne.
Allerede i jernalderen lå en gård ved Vågen og i første halvdel av 1000-tallet, 50 år før Olav Kyrre, var det aktiviteter i byområdet med utstykking av eiendommer.
Middelalderbyen vokste opp ved de indre delene av Vågen. Langs østsiden gikk bebyggelsen fra Bryggen inn til og med Vågsbunnen. Nordnes på vestsiden av Vågen var frem til 1500-tallet hovedsakelig preget av klostre og erkebispens gård. Forskjellen mellom 1000-tallets og dagens havnefront skyldes bevisst utfylling i Vågen og utgjør hele 140 meter. Kaier og brygger ble opp gjennom middelalderen bygget lengre og lengre ut i Vågen for å sikre gode forhold for stadig større handels-skip. Bergen var fra begynnelsen av innrettet mot handel og sjøfart.
Viktig for byens utvikling var dens sentrale rolle innenfor kongelig administrasjon. Den gamle kongsgården på Alrekstad ble like etter 1100 flyttet til Holmen nord for Bryggen. Holmen ble et maktsentrum opp gjennom hele middelalderen. Ovenfor og bak kongsgårdsområdet ble en av Norges eldste borger, Sverresborg, oppført mot slutten av 1100-tallet. Kongsgården ble etter hvert befestet (Bergenhus) og det ble reist bygninger som Håkonshallen, kirker, kapeller og et kloster på området.
Kirkelige byggverk satte preg også på bymiljøet. Ved ca. 1100 ble bispesetet ved Selja overført til Bjørgvin og det var begynnelsen på en storstilt kirkebygging. Praktisk talt alle Bergens viktigste kirker ble oppført eller påbegynt på 1100-tallet. Byen hadde også fem klostre.
Byen utviklet seg raskt på 1100-tallet og bebyggelsen bredde seg utover i Vågen
At kaifronten ble forskjøvet ut til dypere vann gjorde det mulig å ta i mot stadig mer dypgående lasteskip. Fiskeproduktene fra Nord-Norge ble fraktet til Bergen og videre til Nord-Europa – mens andre varer ble importert og fraktet videre. Fra ca. 1250 begynte tyske handelsfolk å overvintre i Bergen. De overtok og styrte store deler av handelsvirksomheten, og fra ca.1350 dominerte de Bryggen. Bryggen hadde allerede fra Olav Kyrre sin tid et karakteristisk bebyggelsesmønster med parallelle bygnings-rekker som løp vinkelrett ned mot havnefronten, slik de også står i dag. Dette er grunnlaget for at Bryggen i 1979 kom på UNESCOs liste over verdenskulturarvsteder (World Heritage List).
Bybebyggelsen i Bergen ble ofte ble rammet av store branner men hadde trolig sin maksimale utstrekning like før Svartedauden 1350. Trolig ble det en kortvarig tilbakegang av bebyggelsens utstrekning etter Svartedauden. Bergen forble den største og mest folkerike byen i Norden frem til et stykke ut på 1500-tallet
Restene av middelalderens bybebyggelse i Bergen ligger lag på lag, tett innpakket i ulike typer avfall og jordmasser som har samlet seg opp eller blitt påført gjennom tidene. Slike avsetninger blir kalt “kulturlag”. Jevn fuktighet og fravær av oksygen gjør at organisk materiale som tre, lær, tekstil og bein kan bevares i kulturlagene. Restene av middelalderbyen trues i dag av gravearbeider og senking av grunnvannsnivået.

Fornminne: Gravhaug, lengde 11 m, bredde 4 m, høyde 0,4 - 0,75 m. Tydelig i terrenget. Klar markering i N, Ø og S. Utydelig i V. Avlang form. Oppbygd av jord. Ingen stein synlig. Bevokst med gras, muler, einer i N og S. Høgere i N og S enn på midten.

F1 En sirkulær steinblandet gravhaug er registrert ca 10 m. øst for for dyrket mark. Haugen er ca 3,5 m. i diameter og inntill 0,4m høy. Stein i haugen påvist ved hjelp av jordbor. Bevokst med gran, rogn og bjørk. Mye kvist ligger på haugen. Ca 3m sør for haugen går et gjerde, samt en sti som passerer rett ved haugen. Ca 70 m N for F1: F2 Rydningsrøys, Ca 3 m. øst for dyrket mark en rydningsrøys.Beliggende i (inntil nylig) beitemark. Diam. Ca 1,5 m. Høyde intill 0,3m. Steinstørrelse 0,1- 0,3m diam. Ca 50m S for F1: F3 Liten rydningsrøys bestående av stein av ujevn størrelse. Ca 2m diameter. 0,3m høy. Litt rett sør og øst for X1-F1, ca 10-15 m inn for grensen mot nåværende dyrket mark; et område ryddet for stein med flere steinsamlinger. Tett vegetasjon hindret fotodokumentasjon. UTSTREKNING:Ca 160 m fra F2 lengst i N til S-ende av ryddet mark.

Lokaliteten ble påvist ved 13 positive prøvestikk. Stikkene inneholdt avslag av flint og chert. I en del av prøvestikkene ble det i tillegg observert et kullag på 23-29 cm. dybde.

Gravfelt vest for, og delvis innenfor gjerdet til Hof fengsel (Vestfold Fjernhjelpsleir) Gravene innenfor fengselsgjerdet er hverken målt inn eller beskrevet som enkeltminner.

Gravfelt bestående av fem gravrøyser. Det er mulig at det dreier seg om den østre delen av et større gravfelt som er delt i to av Hof fengsel. Se også ID 89054

Hulvei. Denne strekker seg i retning nord-sør over Prestegårdshagen. Denne er tydeligst markert mellom to bekkeleier (innmålt område - se kart), mens den forgreiner seg til flere mindre stier sør og nord for innmålt område.

Hulveien kan følges fra Tollbodgt. 1-3 i N. De bevarte sporene ender i en traktorvei ca 125 m N for bolighuset på eiendommen Grinna. Hulveien er orienterte N-S. Den er svært tydelig i terrenget og klart markert. Lengst i S er hulveien 2,5 m bred og 0,4-0,8 m bred. Den kan følges ca 25 m N-over. På dette punktet kommer et annet far opp skråningen fra Tollbodg. 5. Dette faret er ca 20 m langt; 3,5 m bredt og 0,8 m dypt. 12 m N for der farene møtes, kan man følge to markante, parallelle far videre N-over. Største avstand mellom dem er 6 m. Det V-lige er inntil 6 m bredt og inntil 2 m dypt. Det Ø-lige er inntil 3,5 m bredt og inntil 0,8 m dypt. Lengst i N og over en lengde av 40-50 m dreier de parallelle farene mot V. De er atskilt av en bergrygg. Lengst i V løper de sammen. Her er det deponert en del avfall. Hulveien munner ut i Tollbodgt. 3, straks N for Tollbodgt. 1. Her er den overgrodd av buskas.

Fornminne: Gravrøys, diameter 15 m, høyde 1-1,5 m. Tydelig i terrenget. Oppbygd av stein i fra nevestørrelse til ca 0,5 m i diameter. Røysa har tre søkk: et i midten ca 5 m i diameter, uklart markert, et i SØ og et i SV. De to sistnevnte har diameter ca 1 m. De tre søkkene er ca 0,5 m dype. Røysa er bevokst med noe mose og lyng på sidene og en Bjerkebusk i midten. Mange stein er lagt opp i et steingjerde som går NNV-SSØ for den østre del av røysa og 2 m fra denne. Anslagsvis minst 1000 stein er brukt i gjerdet. Haugen er derfor noe avflatet nå.