Rundhaug. Klart markert, i Ø og S lett synlig i terrenget. Steinblandet. I N og V går den nesten i ett med bakken. Stort krater midt i haugen, d 1,5m, dybde 0,6m. I krateret vokser en del kratt, haugen er gressdekt. D 5m, h 1m.

Beskrivelse fra lokalitet:
Potetåker, på holme i elva. Sørspissen av homen var åker, ca 10 m lang. Antagelig var åkeren lagt her pga at det var noe mer frostsikkert grunnet elvetrekken. Dyp kulp nedenfor holmen, hvor det tidligere var mye fisk.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Potetåker.

Feltet er veldig overgrodd, og løvtrær skygger for utsikten både fra sjøen og fra land. Røysene er overgrodde med mose og gress. Tre av fem røyser har bautastein-lignende steiner liggende på toppen. Feltet ligger i nordøstlig retning og består av fem røyser.

Gammetomt og "fjøs" tilhørende Anna Greta Jakobsen født i Arjeplog. Hun bodde her ei tid. Hadde to geiter i "fjøsen", som var en kløvd stein. Det er ca 65 cm mellom steinene ved "golvet" og 150-160 cm i "takhøyde". Gammetufta er ca 4,5 m i diameter.

Etter rapport ved Ragnar O Lie 2000: Lokaliteten er ikkje avgrensa i alle retningar. Det er ikkje søkt avgrensing i nord og delvis i vest. I aust avgrensast lokaliteten av ein bergknaus. Mot sør er den avgrensa (av neg. ps?). Den funnførande flata er på minst 125 m2, men truleg strekker lokaliteten seg lenger mot nord enn vist. Det vart påvist eit lag som vart tolka som kulturlag på lokaliteten, men datering her gav moderne tid. Det vart elles påvist uvanleg mykje kol i torvlaget lengst nord, og her skal ha vorte brent mykje røter etter nydyrking. Det var også synleg kalvetråkk på flata, som viste at kollaget kuinne blitt forstyrra en 10-12 cm ned i bakken. Det er åtte positive prøvestikk på lokaliteten med 1-5 funn i kvar. Konsentrasjon i austleg del (ps 3 og 4) mot berget. Funna består av flintavslag og ei skaftfurekølle.

Beskrivelse fra lokalitet:
Stor furu - "Nilsførra". På denne furua har børsemaker, smeden og samen Nils Johansson Tollådal hugget inn bokstavene NET 1885.
Beskrivelse fra Enkeltminne:
Stor furu hvor børsemaker, smed og same Nils Johansson Tollådal har hugget inn bokstavene NET 1885.

Veien begynner i Store Bergs skog, 16/10, og går i V-lig retning: ca 200m; den krysser her et bekkefar og er vanskelig å følge da flere stier krysser hverandre. Veien kommer deretter inn i en NØ-SV-gående dal og følger bunnen av denne mot SV i en lengde av ca 1300m. Veien er her lett å følge, den har flere steder preg av hulvei, ikke særlig dyp, opptil 0,3m og fra 1-2m i bredde. Veien går gjennom åpent terreng, som er sterkt krattbevokst, og gjennom skog med jevn skogbunn. Der hvor veien kommer frem til skytterbanen til Asker Skytterlag, har den trolig svinget mot SSV - den er vanskelig å bestemme, men har sannsynlig krysset nåværende Sollivei ca 15m Ø for skytterhuset, og krysser her et bekkefar. Fra ca 20m SV for skytterhuset er veien igjen lett å følge opp en bratt li; den går i SV-lig retning her og er tydelig hulvei, br opptil 3m, dybde opptil 0,7m. Den fortsetter i SV-lig retning i en l av ca 900m på til dels hard skogsbunn og er mange steder vanskelig å følge, men har enkelte steder også preg av hulvei. En ny sti går også i samme retning, og denne og den gamle veien faller ofte sammen. På denne strekningen ligger også flere kullmiler. Veien svinger etterhvert mer i S-lig retning og følger et dalføre i N-S-lig retning i en l av ca 300m, her som tydelig brukt sti fra nyere tid. Deretter svinger veien i SSV-retning opp Ø-hellingen av en bratt li. Her er den tydelig som hulvei. Den går i SSV-lig retning frem til dyrket mark på Jerpåsen, 94/1, og forsvinner her i dyrket mark; men fra Jerpåsen, 94/3, 94/4, går en tydelig sti i SSV-retning og krysser det bekkefar som skiller mellom Asker og Lier. Den går på V-siden av dette bekkefaret og kommer frem til Gl. Drammensvei ved grensen Asker - Lier. De siste 100m før Gl. Drammensvei er det lagt en kjørevei, og stien kan ikke lenger følges. Kullmilene er påvist av og veien delvis oppgått med følge av Kristian Bakke, Sollivn 43, 1370 Asker.

Røysa er veldig utoverdratt, og er overvokst med mose og småbusker. Og det er tett vegetasjon ned til røysa. Det er to søkk i røysa. Et mindre og et større. Denne røysa er pr 2005 ikke urørt, som Nielsen skriver fra 1995.